35 
den uldede ØRhinoceros leiret saaledes i Gruslaget, at samtlige 
Knokler endnu sluttede sig til hinanden efter deres naturlige 
Ordensfølge, og deraf har man draget en dobbelt Slutning, 
for det første, at dette Bagben var blevet afleiret der sam- 
tidigen med alle de øvrige Levninger, som Gruslaget indeholdt 
og altsaa ogsaa med de til dette hørende Flintredskaber, og 
for det andet, at Afleiringen af det Hele maatte have fundet Sted 
enten medens Næsehornene endnu levede nær Abbeville, eller idet- 
mindste umiddelbart derefter, da Knoklernes Stilling og Orden 
aldeles ikke kunde enes med den Antagelse, at dette Bagben 
var blevet omleiret, eller fra noget andet Punkt ført hen paa 
det Sted, hvor den nu fandtes. Aldenstund Gruslaget virkelig 
ikke har røbet noget Spor af en stedfunden Omleiring af Mas- 
sen efterat Benet var kommen paa sin nuværende Plads, kan 
der jo ikke være noget at indvende imod den første Slutning, 
men derfor er man endnu langt fra at være berettiget til at 
gaae ind paa den sidste; ja det er endog ligefrem umu- 
ligt at gjøre dette, saasnart man blot erindrer sig, hvor- 
ledes de siberiske Floder, store og smaae, ere dagligen syssel- 
satte med at omleire de for mange Aartusinder siden i den 
frosne Jord nedlagte Skeletter og Lig af netop saadanne store 
Dyr, hvorom” her er Tale, og hvorledes de bevisligen bortføre 
snart hele Lig, snart en Forkrop eller Bagkrop, snart enkelte 
Lemmer og afleire dem nok saa net igjen i Delenes bedste Orden 
og Sammenhæng paa en anden Plads, ofte temmelig langt der- 
fra, ofte med Gjenstande fra en ganske anden Levetid. I samme 
Øieblik man metop saa stærkt betoner hin fjerne Tids Iskulde 
” her i Europa, synes man mig vel meget at have lukket Øiet ikke 
blot for det, der i det Store foregaaer i de iskolde Klimater”), 
”) Jeg henviser her til hele den fortræffelige Skildring: «Die Mammuth-Thiere 
Sibiriens» iv.Middendorffs Sibiriske Reise Bd. IV. Th. 1. (St. Petersb. 1860) 
S. 271-94, og anfører kun en almindeligere Udtalelse af denne berømte 
Reisende: « Wie vorsichtig wir in dieser Beziehung zu Werke gehen missen, 
lehrt uns die Geschichte des Mammuthes von Adams. Das Thier wurde 
nicbt durch Aufthauen des umliegenden Erdreiches blossgelegt, søndern 
rutschte, nachdem es zum Voørscheine gekommen war, und Jahre lang 
wohlerhalten, nur mi einem unbedeutenden Theile seines Kårpers aus 
den dasselbe umhillenden Schichten hervorgeguckt hatte, plåtzlich uber 
