45 
Saaledes var Sukkermængden, omtrent 5 Minuter efter at Under- 
livet var aabnet, dobbelt saa stor, som 2 Minuter efter at 
denne Operation var udført; i de dernæst følgende 2 Minuter 
var Mængden steget til det Tredobbelte, atter 3 Minuter senere 
til det Firedobbelte o. s. v., saaledes, at Sukkermængden i 
Løbet af 22 Minuter var blevet 12 Gange såa stor som den var 
i den Iste Portion, 2 Minuter efter at Underlivet var aabnet. 
Det maa endnu bemærkes, at Kaninen udførte heftige vilkaarlige 
Bevægelser og blinkede med Øinene, medens de 5 første Lever- 
portioner bleve udskaarne; derefter tiltog Matheden med For- 
blødningen og ved Forsøgets Slutning var den død. 
Den yderst ringe Mængde eller, ved en meget hurtig Frem- 
gangsmaade, endog totale Mangel paa Sukker i det først ud- 
skaarne Stykke Lever synes nu unægtelig at vise, at der ikke 
altid og stadig dannes Sukker i Leveren, navnlig ikke naar 
Dyret befinder sig i Ro og Hvile. Den virkelig forbausende 
Hurtighed, hvormed Sukkermængden i Leveren tiltager, berøver 
ogsaa Bernards saakaldte Fundamentalforsøg sin Beviskraft. 
Dette Forsøg bestaaer som bekjendt deri, at man, efter at have 
aabnet Underlivet og underbundet de store Kar paa et Dyr, som 
er dræbt 4—5 Timer efter et rigeligt Kjødmaaltid, finder meget 
Sukker i Levervenernes Blod, en ringere Mængde i højre Hjertes 
og Lungearteriernes, men intet i Portaarens, Arteriernes eller de 
øvrige Veners Blod. Dette Forhold kan nu forklares saaledes, 
at det Blod, som er i nærmeste Berørelse med Levervævet, 
Leverveneblodet , meget snart ved Diffusion fra Levervævet 
bliver rigt paa Sukker, som ogsaa, omendskjøndt i ringere 
Mængde, ved Diffusion kan udbrede sig til højre Hjertes og 
til Lungearteriernes, men ikke til Portaarens eller til Ar- 
teriernes eller til de andre Veners Blod, fordi det dels ved 
Ligaturerne, dels ved Haarkarnæt er skilt fra Levervævet. Dette 
Bernards Fundamentalforsøg beviser altsaa ikke, saaledes 
som man hidtil antog, at der stadig dannes Sukker i Leveren, og 
