il 
andre Tilfælde vil endog blot et helt Tal rigeligt udtrykke, hvad 
man behøver. Dertil bruges Rækkeudviklingen 
Jog? log2Y? 1 log2Y? 1 
Fi Bør 220 ZRi) , sær RS aR Nr 0 SE SERENE NS 
g ; FT (ie) Rs CA Z3(m+1P ” 
hvor e er Grundtallet for de naturlige Logarithmer. Ved at ind- 
sætte dette i Udtrykket for & og anvende Rækken for 
1+ x 
faaer man 
log log 2 1 
nl Ree. RTE BEER 
idet man for det næste Led, som skulde indeholde TET Fr: er- 
holder Nul til Koefficient, medens det følgende 
log 2 ANE ENE . 
log e/ 720 (m—+ 1)?” 
saavelsom de øvrige, bliver meget lille, næmlig allerede for 
m — 1 ikkun c. 0,00006. Selv det sidste af de beholdte Led 
faaer aldrig væsentlig Indflydelse; m = 1 gjør det til 0,0247. 
Da man endvidere har 
log 2 
eo GS f ATA EE EL sa oBnK 
log &e lo (& 2 
saa er 
æ — 1,4426950 (m + 1) — 0,5 
tilstrækkelig til i alle Tilfælde at bestemme Grænd- 
sen imellem de Grupper af Chancer, som have lige 
megen Rimelighed. 
Var man bleven staaende ved at betragte som Maal for de 
begunstigende Aarsagers Styrke det før omtalte Forhold 
i” 
saa vilde dette altsaa, efter det her Fundne, være næsten halv- 
anden Gang for lidet. 
RER SR 
Det følger af det Foregaaende, at man ogsaa for Begiven- 
hedens fornyede Indtræffen har Sandsynligheden nøjagtigere be- . 
stemt ved 
NER eet: 1,4426950 (m+ I) — 0,5 
—1+a 1,4426950 (m+1) + 0,57 
