Selskabet ikke havde været at formaae til at overtage en Virk- 
somhed, hvilken han altfor vel følte at hans Kræfter ikke vare 
tilstrækkeligen voxne. Han kunde derfor heller ikke dølge, at det 
ikke var med noget freidigt Mod han overtog det ham ved Valget 
betroede, hædrende Hverv. Nu havde han imidlertid overtaget det, 
og han var sig bevidst, at han med redelig Villie og efter bedste 
Evne vilde stræbe at udføre dette paa en for Selskabet og ham selv 
tilfredsstillende Maade. Men hertil var hans egne Kræfter ikke 
tilstrækkelige; til to Ting trængte han i lige høj Grad: at 
Selskabets Medlemmer vilde lade en Del af deres Velvillie for 
den afdøde Secretær gaae i Arv til hans Efterfølger, og at 
de vilde staae ham bi med collegial Bjælp; om begge Dele 
maatte han indstændigen bede dem, skulde han med For- 
trøstning om et nogenlunde godt Udfald kunne virke i denne 
ham nye Retning. 
Eet ønskede han endnu i dette Øieblik at udtale for Med- 
lemmerne, nemlig at det var hans Haab, om ikke just i noget nær- 
liggende Møde saa dog i et ikke alt for fjernt, at kunne frem- 
lægge i Selskabet en biographisk Skildring af dettes afdøde 
Secretær, ConferentsraadForchhammer; han betragtede det ikke 
alene som en Pligt at forsøge herpaa ifølge den Stilling, han 
nu indtog i Selskabet, men det vilde for ham ogsaa være en 
Hjertens Sag at kunne udføre det, paa Grund af det flersidige 
Forhold, i hvilket han havde været saa lykkelig at staae til den 
høitfortjente Afdøde i mere end tre Decennier. 
Prof. Steen meddelte først nogle almindelige Bemærkninger 
om Sandsynlighedsregningens Anvendelse til at maale Styrken 
af de Aarsager, der begunstige et Phænomen, som uafbrudt har 
vist sig gjentagne Gange, (see S. 8—12), 
og Samme fremstillede derpaa en ny almindelig Methode, 
hvorved visse lineære Differentialligninger af højere Orden kunne 
integreres (see S. 13—16), 
