3 
føles igjennem den Smag, der er udbredt over den hele Vase- 
fabrication, og igjennem Tegningens Lethed og Ynde, men Teg- 
ningerne ere ikke Copier af Konstværker; Figurerne ere fulde 
af Bevægelse, men uden Udtryk i Ansigterne; det er en farlig 
Misforstaaelse, som altid straffer sig, naar man prøver at udfinde 
noget Saadant. Vaserne have stor Betydning for Mythologien, 
men som Illustration, ikke som selvstændig Kilde. Det er al- 
deles utfilstedeligt af Vasetegninger at construere nye Myther, 
der staae i Strid med de bekjendte, som da Æ, Braun lavede 
Mythen om Herakles” Formæling med Athene.  Vasebillederne 
kunne fuldstændiggjøre de bekjendte Sagn med nye Træk; men 
man tør ikke lægge Vægt paa enhver Afvigelse, som Billedet 
frembyder fra den skriftlige Overlevering; man tør ikke forud- 
sætte, at en anden Fortælling har foresvævet Vasetegneren, 
fordi han i det bestemt begrændsede Rum, han havde for sig, 
har anbragt flere eller færre Personer end man ventede, eller 
fordi hån til disse Personer har føiet flere eller andre Navne 
end man ventede.  Vasetegnerne vare udannede Slaver; tidt 
kunde de ei engang læse, og de skrev ikke blot galt, men 
naar Moden foreskrev at der skulde være Indskrifter paa Vasen, 
satte de ofte Bogstaver sammen, som slet ikke kunde udtales, 
men blot lignende en Indskrift. Tidt huskede de Fortæl!ingen, 
men havde glemt Navnene; tidt tegnede de en Historie, som 
en Kamp eller en Leg, og først naar Billedet var færdigt, fik 
de Lyst til at give de handlende Personer Navne.  Vasernes 
største Betydning er dog maaskee hverken den konsthistoriske eller 
den mythologiske, men det Bidrag, de. give til- vor Kundskab 
om Oldtidens daglige Liv. Her ere de en af vore vigtigste 
Kilder, en Kilde som endnu er langt fra at være udtømt. 
I Antik-Kabinettet findes saaledes blandt Andet to Vaser, som 
ere interessante i denne Henseende; de ville findes afbildede i 
den Afhandling i Selskabets Skrifter, hvoraf dette er et Udtog. 
Den første (Nr. 320, i Smiths Katalog Nr. 125) er en stor 
Oliekrukke, der paa den ene Side viser os en gammel Athe- 
i fag 
