65. 
gaaer viser der sig en Forskjel fra Forholdet hos de tvende 
andre Arter, idet der ikke som hos disse findes 3, men kun 2 
Tænder paa hver Side, ubevægeligt fastvoxede til Kjæbens opsti- 
gende Green. Foruden disse Afvigelser i Tandforholdet, der skiller 
vor Fisk lige skarpt fra enhver af de tvende ældre Arter, synes 
der desuden (ialfald efter den af Kner givne Figur at dømme) 
at være en Forskjel tilstede mellem den og Parodon nasus i 
Mellemkjæbetændernes Form; medens nemlig Kner hos sin Årt 
afbilder disse Tænders skjærende fiintakkede Rand ganske lige, 
og medens selve Tænderne paa hans Figur see ud som om de be- 
stode af en tynd Stilk, der nedad til ganske pludseligt udvider sig 
pladeformigt, er (som Fig. 4 paa Tab. II tydeligt viser) hos min Paro- 
don den takkede Rand buet og Tænderne selv blive ganske jævnt 
bredere nedad mod denne Rand. I Antallet af Takkerne langs den 
skjærende Rand er der derimod ingen Forskjel, thi der tælles 
ogsaa hos min Fisk 11—13 paa hver Tand. Hvorvidt der, hvad 
Formen af disse Tænder angaaer, finder nogen Forskjel Sted 
ogsaa mellem min Art og Parodon suborbitalis, kan neppe med 
synderlig Sikkerhed afgjøres ved Hjælp af den korte Beskrivelse 
og den mindre tydelige Afbildning, som Valenciennes har 
givet af Tænderne hos førstnævnte. 
Tungen sidder temmelig langt tilbage, og ender med en smal 
fri Spidse; bagved Mellemkjæbebenet findes et temmelig stort Hud- 
sei. Næseborene ere kun adskilte ved en tynd Hudvæg; og 
Infraorbitalbuens Been forholde sig ganske som hos de tvende 
andre Årter. 
Rygfinnen sidder, som jeg allerede har bemærket, lidt for- 
an Fiskens Midte; af dens 11 Straaler ere de tvende første 
udeelte; den forreste er halv saa lang som den anden, den 
tredie er den længste i Finnen; den bageste, som er spaltet 
heelt ned til Roden og saaledes let kan tælles som to, er ube- 
tydeligt længere end den første.  Fedtfinnen er paa ingen 
Maade usædvanlig lille, saaledes som det skal være Tilfældet 
hos P. suborbitalis, men maa snarere kaldes stor og sid- 
