154 
havde tilegnet sig den gamle Interesse for at faae Nilens fjerne 
Løb undersøgt. Til det nævnte Aarhundrede har man troet at 
maatte henføre den romerske Reisende, Statius Sebosus, der paa 
Grund af et Sted hos Plutarch gjøres til en Samtidig af Ser- 
torius, og som er bleven anseet for den samme som en vis 
Sebosus, der, uden Anførelse af noget Fornavn, af Cicero om- 
tales som en Ven af Q. Lutatius Catulus og som Eier af et 
Huus i Formiæ i Nærheden af Ciceros, for hvem han var en 
vanskelig Nabo"). Vist er det, at hvor den ældre Plinius i sin 
Naturhistorie anfører sine Kilder, bliver ofte -—— i den anden, 
tredie, femte, syvende, niende, tolvte og trettende Bog — Sta- 
tius Sebosus paaberaabt som en af hans Hjemmelsmænd. Naar 
de canariske Øer med deres herlige Klima betegnes som « de 
lykkelige Øer» (insulæ fortunåtæ); naar een af Øerne allerede 
særlig nævnes som Øen «Canaria» paa Grund af dens mange 
store Hunde (a multitudine canum ingentis magnitudinis); naar 
vore nu saakaldte Canarifugle, hvis Navn har denne særegne 
Oprindelse, og de canariske Appelsiner (copia pomorum et 
avium omnis generis) allerede havde vundet Anseelse; naar Øen 
«Nivaria» kaldes saaledes af dens evige Snee (a perpetua nive) — 
den Snee, som endnu sees paa Pico de Teneriffa —; eller naar 
een af Øerne, der ikke havde Kilder, men kun Regnvand (non 
åquam, nisi ex imbribus), betegnes som Øen «Pluvialia» — den 
til sine Cisterner henviste Ø Palma —; eller naar de endnu 
over hele Gruppen udbredte Geder allerede havde givet Pluvia- 
lias Naboø, formodentlig det nuværende Gomera, Navnet «Ca- 
praårian —, da hidrørte disse eller lignende Efterretninger hos 
Plinius deels fra Kong Juba II af Mauritanien, der efter Faderens 
tragiske Død under Kampen mod Cæsar havde faaet en romersk 
Opdragelse og med Kjendskab til Karthagos Literatur forbandt 
Kjendskåb til Roms, og deels fra Statius Sebosus, der allerede 
havde angivet Afstanden mellem Øen Junonia (Graciosa eller 
SPIRE Sert: "c.9. -Gic. ad Attic; 43k 1454515 
