Ææ— 
Vidnesbyrd om den Magt, som Vane og Fordom endog paa 
Videnskabens Omraade formaaer at udøve. Allerede i Hero- 
dots Dage havde en og anden skarpsindig Græker, der phi- 
losopherede over Naturforholdene, som en Gisning opstillet 
Muligheden af Snees Forekomst i det yderste Æthiopien, 
men, bemærkede Herodot, «heller ikke det er der Mening 
i, at Nilen, der kommer fra Libyen og løber midt igjen- 
nem Æthiopien ud i Ægypten, skal have sin Oprindelse fra 
smeltet Snee, efterdi den kommer fra de meget varme og løber 
ind i de koldere Egne»; Herodot henviste i denne Henseende 
som det første og bedste Beviis til «de hede Vinde, der komme 
fra disse Egne», ligeledes til, at her «Menneskene ere sorte 
af Hede», og ogsaa til den Betragtning, «at hverken Glen- 
ter eller Svaler drage bort derfra hele Aaret igjennem»"). 
Paa den selv samme Maade fandtes der i det nittende Aar- 
hundrede europæiske Videnskabsmænd, for hvem dog Natur- 
forholdene i Amerika, dets Sneefjelde lige under Linien, ikke 
kunde eller burde være nogen Hemmelighed, som nu under Tra- 
ditionens Magt længe benægtede Muligheden af de afrikanske 
Missionærers Opdagelse af Bjergene med de sneebelagte Tinder. 
Nogle paastode, at den hele Angivelse var et reent Opspind, 
Andre antoge, at det var Qvarz eller Dolomit, som havde givet 
Bjergene det hvide Skjær. Det hjalp i Førstningen ikke, at 
Kebmann mindede om, at han som født Sveitzer vel maatte 
have en Forestilling om, hvorledes et Sneebjerg saa ud; den fuld- 
stændigste Opreisning fik Missionærernes Beretninger først, da 
den i Afrika nylig omkomne Baron v. d. Decken og Geologen 
Thornton senere selv bestege Bjerget Kilimandjaro til en Høide 
af 8,000 Fod, anerkjendte dets vulkanske Natur, saae flere La- 
viner fra dens Top nedstyrte i Dybet, bestemte Sneegrændsen 
til 17,000 Fod, og herfra mod Nord og Nordvest skuede andre 
sneedækte Bjerghøider, der syntes at tilhøre et sandt Alpeland- 
1) Herodot. II, 22. 
