Opdagelsen, fremkaldte Spekes Død i Bath, den 2lde Septem- 
ber 1864, den samme Dag, hvor han skulde holdt et Fore- 
drag over sin Reise, vil endnu være i almindelig Erindring; 
»for Øieblikket er en Nationalsubscription i Gang i England, for 
i London at opreise en Granitobelisk til hans Minde, svarende 
til den, der til Minde om Lieutenant Bellot allerede staaer i 
Greenwich. 
Blandt dem, der i Aaret 1863 var komne i Bevægelse 
ved Ængstelsen for Spekes og Grants Skjæbne, var ogsaa 
en anden prøvet Reisende, Samuel White Baker. Med tre 
Fartøjier og en paa egen Bekostning fuldstændig udrustet Ex- 
pedition, der medbrågte 39 Heste, Kameler og Æsler var 
han fjorten Dage, inden Speke og Grant naaede til Gondokoro, 
ankommen hertil nordfra, for at hjælpe sine Landsmænd, «der- 
som disse maaskee skulde sidde i Klemme et eller andet Sted 
under Æqvator.» Med Glæden over her at træffe dem frelste, 
blandede sig dog dengang hos Baker Skuffelsen af et Haab om 
med dem at kunne have deelt Æren for de gjorte Opdagelser. 
Speke trøstede ham imidlertid i denne Henseende. Han meddeelte 
han, hvad de Indfødte havde fortalt om, at der ogsaa Vesten for 
Nyanza skulde findes en anden stor Indsø, Luta Nzige, og da 
Speke og Grant toge Afskeed med Gondokoro for at vende til- 
bage til England, efterlode de Baker, som Speke havde overgivet 
et af ham udarbeidet Kaart, fast besluttet paa ogsaa at under- 
søge hiin anden Indsø. .Efter mangfoldige Vanskeligheder og 
Hindringer, især påa Grund af det medtagne Mandskabs Upaa- 
lidelighed, naaede Baker Lønnen for sine Anstrængelser i Cen- 
tralafrika, da han den 16de Marts 1864 saa den anden Nilsø 
Luta Nzige eller, som de Indfødte ifølge ham sige, Mvutan Nzige, 
ligge for sig. Ogsaa om denne Søes Udstrækning har det 
allerede kunnet siges, at «den er saa lang som Skotland, uden 
Hensyn til, hvad der endnu maatte findes at være dens sydlige, 
ukjendte Grændse». I Modsætning til Nyanzasøen og de fleste 
andre afrikanske Søer er Luta Nzige omgivet af høie Bredder, 
