160 
påa første Haand fra en Beretning af en af de mange græske 
Sømænd, der dengang seilede fra Ægyptens Havne ved det røde 
Hav. En græsk Sømand, en vis Diogenes, var paa sin Tilbage- 
sejlads fra Indien, da han allerede befandt .sig paa Kysten af 
Afrika, ved Kryderiernes Forbjerg, af de vedholdende Norden- 
vinde bleven sat ned af den afrikanske Østkyst, indtil han efter 
fem og tyve Dages Seilads, ifølge Marinus, var naaet lige ned til de 
Søer, der afsætte Nilen og ligge lidet nordligere end Forbjerget 
ved Khapta "). Holder man sig bogstavelig til Texten, maatte de 
- Søer, hvorfra Nilen siges at udløbe, tænkes i Naboskabet af 
Forbjerget ved Rhapta og af Kysten, men hvad enten Ptolemæus 
mindre nøiagtig har gjengivet Udtrykkene hos Marinus, eller 
denne dem, der vare brugte af Diogenes, eller endelig den 
græske Sømand maaskee selv mindre rigtig har opfattet de sand- 
synligviis arabiske Efterretninger, som han nu havde fundet Lei- 
lighed til at samle,«haåar den tilsigtede Oplysning kun været den, 
at der påa Højden af det Sted, hvortil Diogenes var kommen, 
fandtes Søer, som modtoge deres Vande fra store, sneeklædte 
Bjerge, og som afsatte de Strømme, der dannede Nilen. Ptole- 
mæus tilføjer længere hen, at Marinus fra Tyrus havde holdt 
sig overbeviist om, at han ved Hjælp af disse Oplysninger vilde 
see sig i Stand til i Overeensstemmelse med Sandheden at tegne 
et Kaart over Nilens Løb mod Norden lige fra de Søer i 
Syden, hvor den saaledes først bliver synlig, og indtil Meroe ”). 
Sammenligner man nu Nutidens Opdagelser med de af 
Ptolemæus meddeelte Efterretninger om Nilens Oprindelse, da 
finder man disse Overeensstemmelser. Nutiden har i de Egne, 
som man kunde kalde det afrikanske Sveits, lært Sneebjerge at 
kjende, og Ptolemæus vidste ligeledes, at der i de fjerntliggende 
1) ”Eni nuægas slx006 mévte maQuysvicdar sis tas kiuvas, ddev 6 Nsikos 
åsi, øv ct To Tv 'Pantøv éxgwtmngiov 6kiym votwrsgov. Ptol. I, 9. 
?) Kai unv xui tov Nsilkov motaqudv gnoiwv &xolovdæs Ti ddnderg voXpn0E- 
cder, 2E ov mqæåtov bgåtar magaywousvos, ånd uscnufgivs gås TS &Qx- 
tovs uéæygv MsQoyns. Ptol. I, 15. 
