167 
næsten alle videnskabelige Retninger oftere opholdt sig og stu- 
derede i Alexandria, og som baade har forfattet en særegen 
Forklaring til et astrologisk Skrift af Ptolemæus?) og tillige i 
sin Commentar til Platons Timæus, hvor han berører Fortidens 
Meninger om Nilens Oprindelse, oplyser og retfærdiggjør den i 
Ptolemæus's Geographi givne Fremstilling. Med Hensyn til de 
” tvende Katarakter eller, som man i Oldtiden ogsaa kaldte dem, 
Kataduper, der ligge ved Nilens Indtræden i Ægypten, hvoraf 
den største af Ptolemæus sættes til 60 Gr. 30 Min. ø. L., 
og 22 Gr. 30 Min. n. B., den mindste til 61 Gr. 50 Min. ø. L. 
og 23 Gr. 45 Min. n. B., skriver Proklus nemlig saaledes: 
alkke heller er det til at undre sig over, at der ikke sees 
Skyer over Katarakterne, thi det er ikke fra dem, at Nilen først 
kommer, men derimod fra Maanebjergene, der kaldes saaledes 
påa Grund af deres Højde, og fra de ved disse samlede 
Skyer, som gaae forbi Katarakterne, men fastholdes ved hine, 
der ere større» ?”). 
Ved Siden af den ovennævnte Skepsis har.omvendt ogsaa en 
ptolemæisk Orthodoxi længe vedblivende nægtet, at de nu op- 
dagede Nilsøer kunde være de samme som dem, der nedenfor 
Maanebjergene nævnes af Ptolemæus. Nægtelsen støtter sig her til 
dennes geographiske Gradangivelser. Som en Arv fra Oldtiden have 
vi modtaget vor første, gjennem den vestlige Kant af Ferro trukne 
1) Procli Diadochi Paraphrasis in Ptolemæi libros de siderum effectioni- 
bus, a Leone Allatio e Græco in Latinum conversa. Lugduni Batavo- 
rum. 1635. 
”) Kai unv zæi &t Tsgi tobs Katudovnovs un dedtar væign, Favuactov 
ovdévov yde éx Tovrwv pégster mgøtov 0 Nsilos, XX åz tiv Zelnvuiwv 
dgåv, & did TO bpos ovTæs zalscav, z6i tiv mgos åxzzivors ddQorloutvæv 
vegøv, MuQiovTtwv Tovs Katadovmovs, ézsivors åvroyouivmwv uesicociv 
ovon Procli Commentarius in Platonis Timæum. p. 86. Erkebiskop Eusta- 
thius af Thessalonika veed ogsaa endnu i det tolvte Aarhundrede, i sin 
Kommentar til Periegeten Dionysius fra Charax (C. Muller, Geographi 
Græci minores. II, 257), at årsporv dé gac tov N&ikov åxz tøv 715 
Zelnvns ftov åx tøv Zelnvaiwv døv dgyscder, zui dm 715 xivvo- 
Hwuogpogov yns éz Tiv AiHromvzøv tTeguovwv. 
