kusk hk 
eller noget mindre, ægformede, tyndvæggede og lysegule (f. 12 
—17). Celleimdholdet synes i begge Slags Sporer at være det 
samme og bestaaer af en graalig Slim med smaa Korn og mere 
eller mindre tydelige gule Oliedraaber, der undertiden ere meget 
slore, medens den øvrige Slimmasse da er lysere (f. 15—16). 
Den midterste Del af Slimmassen er sædvanlig meget lysere af 
Farve og fastere og synes at have Karakteren af en Cellekjærne 
(f. 12—14). De større, brunlige Sporer svare i deres Bygning 
til de øvrige Rustsvampes Vintersporer, der af de Bary betegnes 
som Teleutosporer, og de have ogsaa samme Spiremaade. De 
spire nemlig endnu fastsiddende paa Stilkene gjennem to Spire- 
huller paa hver Celle og danne en 4—5-cellet, seglformig 
krummet Spiretraad (f. 7—8), hvis to eller tre øverste Celler 
paa den opaådhvælvede Side skyde ud i en lille Stilk (f.7 a,åa), som 
i Enden afsnører en lille omvendt-ægformet eller næsten nyre- 
formet Knopcelle (Sporidie, b, b). I Reglen kommer der dog 
kun Spiretraade frem gjennem det ene af Sporens fire Spirehuller. 
Medens disse Sporer i deres Form og Spiremaade ganske svare 
til Vintersporerne hos Kustsvampene i Almindelighed, saa ad- 
skille de sig dog fra disse væsentlig deri, at de spire strax, saasnarl 
Formeringslegemerne have opnaaet deres fulde Størrelse, og faa 
Timer efterat de ere blevne befugtede. Af de mindre, lysegule 
Sporer var der påa de Exemplarer, jeg har havt Leilighed til 
at undersøge, kun fåa, som havde spiret, og paa disse fremkom 
der i Enden af den øverste Celle en eencellet, ugrenet Spiretraad 
(f. 17)... Begge Slags Sporer dannes derved, at de fra Myceliet 
udgaaende Stilke i Enden blive kølleformig udvidede og her 
fyldes- med en graa Slim. Den saaledes udvidede Del adskilles 
derpaa ved en Tværvæg fra Stilken og deles snart ved en ny 
Tværvæg i to Celler (f. 10—11). — Naar Formeringslegemerne 
efter omtrent 14 Dages Forløb have udspilt deres Rolle, opløses 
de. efterhaanden af Regnen og falde i store Draaber ned fra 
Grenene, paa hvilke de efterlade et Ar, hvor de have siddet. 
Myceliet i Barken er derimod perennerende og danner det føl- 
137 
