209 
Retning af Linierne, som de Gamle kaldte Øovoroopnydov, kan 
næppe antages at være brugt efter Aar 500, men stemmer da 
hverken med Konstværkets Stiil eller med Orthographien, thi 
her finde vi OY og ikke O. Bockh tog derfor sin Tilflugt. til 
den Antagelse, at denne Indskrift ikke virkelig var saa gammel, 
som den vilde have Udseende at være, men var «in antiquitatis 
speciem composita», saaledes som f. Ex. de af Herodes Aftticus i 
hans Triopeon opreiste Søiler (C. I. 26). Men hvorfor finde vi saa 
ikke den samme Affectation i Reliefstilen, hvor den paa Hadrians 
og Antoninernes Tid var endnu almindeligere end i Skriften? Det 
er fremdeles med Rette blevet bemærket, at Navnet Mavdsoc 
ikke blot er uhørt, men ogsåa urimeligt, og at Indskriftens hele 
Affattelse er aldeles usandsynlig, navnlig er det attiske Høflig- 
hedsudtryk, svyapiotø, jeg takker (s. Polyb. XVI, 25, 1. XVIII, 
26, 4. XXX, 11, 1. Posidon. hos Athenæos V, 213 €e) aldeles 
upassende. Og naar man såa hører Øievidner tale om friske 
Meiselhug”) og Marmorstøv i Bogstaverne, skal der virkelig en 
sand Kulsviertro til for at antage Indskriften for ægte. 
Men deraf følger ikke, at hele Monumentet er uægte. 
Maaskee en halv Snees Aar, inden det kom til England og inden 
Montfaucon modtog hiin gaåadefulde Meddelelse derom, havde 
Rostgaard seet det, formodentlig i Rom, og taget Papirsaftyk af 
det. Men paa dette Papirsaftryk findes ikke den an- 
førte Bustrophedon-Indskrift; det Sted, hvor den staaer, 
er, som det naturligt burde være, aldeles glat. Derimod findes 
der (ikke i Aftryk, men i Afskrift) øverst paa Bladet, i lige 
Linie med den gamle Mands Hovedhaar følgende Indskrift. 
.…+ POZEXEINOMOOIOON A..MANOEOZAIOOY EY=SATO 
AIPENTAOAONPAIAAZNEIKAN 
”) Waagen, anf. St. »the marble-dust in the letters and the outlines of 
the figures shows that both have been retouched in latter times». Der 
burde imidlertid staae, at Figurernes Omrids ere overarbeidede og Ind- 
skriften heelt ny. 
