210 
Denne Indskrift har formodentlig været saa svagt indridset, 
at Papirsaftrykket ikke kunde optage den, og Rostgaard har der- 
for maattet nøies med at skrive den af; hvem veed, maaskee 
den kun har været malet. Selv det Lidet, han har meent 
at kunne læse, er maaskee ikke altid rigtig læst. Det er kun 
Slutningen af en Indskrift; der mangler een eller flere Linier 
ovenfor, og det Tiloversblevne er for Lidt til at forstaaes. Ogsaa 
her læse vi MANOEOZX AIOOY, men det første er intet heelt 
Ord; det er kun Slutningen af et Navn, maaskee Anuavdesoc, 
Genitiv af et i Athen ikke ukjendt Navn Anuadvdnc.  Paafaldende 
er det, at dertil føjes endnu en anden Genitiv A7Gov, saa at 
den unge Mand synes at være betegnet ikke blot med sin Faders, 
men ogsaa med sin Bedstefaders Navn. Slutningen Ev£arto Ai 
mévtaddov ttatdac verxæv, «han bad Zeus om Seir i Femkampen 
imellem Drengene», er simpelt og naturligt udtrykt og skrevet 
med en Orthographi og en Kalligraphi, der passer med Re- 
lieffets Stiil. 
Her have vi altsaa en Levning af den ægte Indskrift. Den 
var maaskee bleven endnu utydeligere siden Rostgaards Tid; i 
alt Fald har Eieren, der ønskede at sælge sit Relief saa fordeel- 
agtigt som muligt, troet at det var bedst, at lave en ny Ind- 
skrift, . saavidt muligt med Benyttelse af den gamle. Ved at 
give denne et ældgammelt Tilsnit i Skriften, som det kun kjendtes 
fra saare faa Monumenter dengang, gjorde han det naturligviis 
endnu mærkværdigere og kostbarere. Han kunde trøstig regne 
påa, at de rige Samlere, i hvis Pung han speculerede, ikke 
kunde opdage Uovereensstemmelsen eller ane Bedrageriet. 
Af de latinske Indskrifter findes følgende hos Fabretti. 
Nr. 2, Fabretti p. 577, n. LXX, en berømt Indskrift, som 
ogsaa er udgivet og behandlet af Norisius, De paschali Lati- 
norum cyclo p. 117, og endelig med fuldstændig Nøiagtighed af 
de Rossi, Inscriptiones Christianæ urbis Romæ I, Nr. 810, . 
p. 353. Den er fra Aar 463 efter Chr. Alle de chronologiske 
