271 
Forsætningen indskudte Participium misfornøiet, deels i det 
imellem Præpositionen ved og Infinitiven indsatte Adverbium 
personlig og endnu stærkere i det i Forbindelse hermed ind- 
føjede Led med en anden Præposition (med stor Omhu); 
selv den simple Brug af Infnitiven styret af en Præposition er 
udentvivl i vort nuværende Skriftsprog udvidet ikke lidet over 
de Grændser, den havde hos Holberg. Sproget kan altsaa, uden 
at optage noget nyt Led, udvide sine Midler og sin Evne til 
Samling og Gruppering af Forestillinger og Bestemmelser i Sæt- 
ninger og Perioder særdeles meget, og der ligger i denne For- 
andring og Udvidelse til Fylde og Bøielighed en meget betyd- 
ningsfuld Deel af det, hvorved det i de enkelte Led faste Skrift- 
sprog i den ene Tidsalder skjelner sig fra en anden Tids Skik- 
kelse, ved Siden af Ordforraadets og Ordbetydningernes Udvikling. 
Thi Skriftsproget og det i samme Form støbte taleriske For- 
handlingssprog tilhører naturligviis væsentlig denne (Periode- 
bygningens) Udvikling, hvoraf kun det Allerletteste gaaer over i 
det egentlige Talesprog. Ved Siden af det, der nu i denne Ud- 
viklingsretning maa erkjendes for virkelige Fremskridt og som 
hele Sprogel tilegner sig, omend Skribenterne bruge de vundne 
Midler forskjelligt, meer eller mindre heldigt, fremtræder der, for- 
uden overdreven og tung Anvendelse i det Hele og Store (i Periode- 
bygningens hele Maade), ogsaa i det Enkelte Udvæxter, hvorved 
Sproget, hvis det ikke værger sig derimod, belemres med uklare 
Construktioner, Ord- (d.e. Forestillings-)Combinationer, der ere 
vanskelige at behandle og opfatte, og stundom ligesom spænder 
Been for sig selv og kommer i Vilderede. Den saakaldte Cancelli- 
stils Præg ligger, foruden i ligefrem urigtige Udtryk, især i denne 
Årt af Besværlighed. Disse Udvæxter lade sig, som det synes, i 
det Ringeste i visse Tilfælde, haandgribeligst mærke og paavise i 
Sprog med udpræget Casusbøining. I Latin giver, med Hensyn 
til den hele her omtalte Udvikling, Sammenligningen imellem 
Cicero og hans Tids Sprogform og Sølvalderens Anledning til 
ret interessante Iagttagelser, hvorpaa Sølvalderens Brug af Fu- 
19 
