212 
turum Participii i Activ til Betegnelse af en Hensigt, eller i duo 
ablativi (apibus volaturis) eller for en heel Bisætning i hypothe- 
tisk Form (dedit, non daturus, si, etc., han gav, medens han 
ikke vilde have givet, hvis 0. s. v.), i Modsætning til den ældre 
Brug af denne Form blot til periphrastisk Tidsbetegnelse kan 
tjene til Exempel. Men førend man kommer til den egent- 
lige Sølvalder, danner Livius en mærkelig Modsætning til Cicero. 
Den sidste Forfatters rige, fyldige og afvexlende Periodebygning 
bærer i det Hele Spor af at være fremvoxet paa det forædlede 
Talesprogs, det parlamentariske og Advocat-Foredragets, Grund 
(hvorom iblandt Andet de ikke sjeldne, men indenfor visse 
Grændser holdte og med en vis elegant Skjødesløshed eller Fri- 
hed optrædende Anakoluthier vidne) og er fri for særlig tunge 
og stive Combinationer. Livius er derimod ikke blot det fuld- 
stændig udprægede Skriftsprogs Repræsentant, men hans Skrift- 
sprog helder i sin methodiske, beregnende Fremskriden til det 
Tunge, ja bliver ved sin Kunst ucorrect og unaturligt i Periodens 
Bygning i Forhold til Tanken, og det har hist og her Udtryk og 
Taleformer, hvori Forestillingerne ere sammentrængte udover 
den naturlige Grændse. Han har her visse Eiendommeligheder, 
som ikke ere trængte igjennem eller blevne efterlignede af den 
følgende Tid. Med Hensyn til Periodebygningen er aldeles 
charakteristisk for ham en kunstig Sammenskruen af to Tanke- 
afsnit til eet. Naar der nemlig efter en Forsætning, stundom med 
forskjellige deri optagne Bestemmelser (Participier, duo abla- 
tivi 0. s. v.), ventes den afsluttende Eftersætning, gjøres idelig 
det, der skulde danne denne, ved en Conjunktion (quum, quia) 
selv til Bisætning, og derefter følger endelig en Eftersætning, 
til hvilken den første Forsætning ikke passer eller danner nogen 
naturlig Indledning. (See den korte Antydning af denne Form 
i min lat. Grammatik 2 476 c Anm. i tredie Udg., da dette er 
udeladt i den fjerde, kortere Udgave. Et Exempel af første Bog 
kan nærmere oplyse, hvad jeg mener. I Cap. 7 hedder det i 
Fortællingen om Hercules og Cacus: Ibi quum eum cibo. vino- 
