274 
fattet prohibeor circumdari som eet Begreb og Ord, siger han i 
Gerundiv: åd opera circumdari prohibenda —= ad prohibendum, 
ne opera circumdentur. Dettte Udtryk staaer, stærkt udpræget 
ved Afhængigheden af Præpositionen åd, aldeles ene i den op- 
bevarede latinske Litteratur; thi hvorvel Latinerne sige i Passiv 
med en allerede temmelig tung Vending: jubeor interfici (der 
gives Befaling til mit Drab), har dog Ingen sagt: ad me inter- 
fici jubendum. (Gerundivet saaledes personligt med følgende In- 
finitiv, men ikke styret af en Præposition, har Livius XX, 60: 
nec prohibendos ex privato redimi.) Og dog kan man tænke 
sig en endnu kunstigere Vending af Udtrykket som mulig; thi 
da man kan sige prohibeo, eller i det Ringeste jubeo, veto 
opera facere (som i Dansk: befaler at opføre), med Udeladelse 
af Personen, der er Objekt for jubeo, Subjekt for facere, skjøndt 
man paa Latin sædvanlig siger jubeo opera fieri, kunde der 
tænkes en Sammensmeltning af prohibeo circumdåre (i Activ) 
til eet Begreb og derved Fremkomsten af Udtrykket: ad prohi- 
benda circumdare opera. Muligheden heraf (altsaa. Ind- 
førelsen af activ eller passiv Infinitiv med samme Betydning 
i en kunstig Udtryksform) viser et græsk Phænomen. Verberne 
mtQoonxEL, det sømmer sig, &vs0m, det er muligt, ere uper- 
sonlige og forbindes enten med passivisk Accusativ med In- 
finitiv: 7z900n7x81, &vs0t, Tovrtov tov loyov ondnvær, decet hanc 
orationem haberi, eller med enkeit activ Infnitiv: z9007x81, 8vs0t 
Åéysiv todtov tov X0yov, licet hanc orationem habere. Men for 
at kunne opnaae Participialconstruktionens Nemhed og Korthed, 
sættes af og til Participierne 7r9004xøv og &væv som af person- 
lige Verber til et Substantiv med Tilføjelse af den Infinitiv, der 
betegner den Handling, som ved Substantivet er tilbørlig eller 
mulig, og denne Infinitiv tilføjes snart i activ Form, (efter Ud- 
trykket 7z9009x84, Åéyserv), snart i passiv (efter Udtrykket 7z9007x8r 
Tovtov 7. 4. ondnvæ); s. Platons Politikos S. 283 G og Phaidros . 
S. 265 A (7v yag ti åév ævtoig mQ00nx0v idsiv, Noget, som det 
sømmede sig at see). Man sammenligne nu med disse antike 
