… 283 
Beslutning». Et sikkert og klart Exempel finder jeg altsaa kun 
hos den ældre Plinius, og da, hvad ikke overrasker hos denne 
stilistiske Særling, et, der i Haardhed kappes med de haardeste 
hos Livius, nemlig XXXV, (14) 90: Pinxit (Protogenes) et Anti- 
goni regis imaginem altero lumine orbam primus excogitata ra- 
tione vitia condendi; thi primus hører efter Meningen slet-ikke til 
pinxit, men til excogitata, «idet han var den første, der ud- 
tænkte 0. s. v.» Endnu kan herhen regnes et Sted hos Tacitus 
i fjerde Bog af Annalerne Cap. 44: (L. Domitius) flumen Albim tran- 
scendit, longius penetrata Germania quam quisquam priorum; thi 
Nominativen quisquam støtter sig gjennem quam til Ablativcon- 
struktionen longius penetrata Germania. Men her kommer i Betragt- 
ning en anden, af den her omhandlede Form uafhængig, Frihed, 
Tilknytningen af en ligesom svævende Nominativ i Sammenlig- 
ninger, hvortil maa underforstaaes et verbum finitum af det Fore- 
gaaende. (Livius XLII, 37, 8, skjøndt Læsemaaden er noget 
usikker, XXXII, 21, 12: eundem fore, qui prioris belli; Cornel. 
Nep. Pausan. 5 (?), Steder af Lucretius hos Lachmann p. 176), 
en Frihed, der hos Grækerne er meget hyppigere. 
Efterviisningen af den her behandlede Eiendommelighed hos 
Livius, der staaer i nær Forbindelse med hans hele grammatisk- 
stilistiske Charakteer, kan tillige tjene til Exempel paa, hvor 
fine Nuancer en mere indtrængende syntaktisk Forskning, især 
en historisk adskillende, maa forfølge, og deri maa ligge en 
Undskyldning, hvis det Smaalige i Bemærkningerne har været 
trættende. , 
Der lød sig endnu drage en Parallel imellem denne kun 
hos enkelte latinske Skribenter forekommende Brug af en No- 
minativ, der har sit grammatiske Støttepunkt udenfor den For- 
bindelse, hvortil den logisk hører, og et almindeligt græsk Phæ- 
nomen, der viser sig i de i min græske Syntax 2 158 b under 
a anførte Exempler. Men herom maa denne korte Antydning 
være nok. 
20 
