lige Linier, som udgaae fra et Centrum og ende i en Kugle 
eller en Kile, eller som have en vis overalt eens Bredde. Paa 
andre af disse Kongers Mynter findes paa den tilsvarende Plads, 
ligeledes uden Forbindelse med Hovedforestillingen: en Kølle, 
en Trefork, en Ørn, en Halvmaane, undertiden ogsaa en vir- 
kelig Stierne (Solens Symbol), der maae opfattes som Guddoms- 
Attributer eller Cultus-Symboler. Der er saaledes al Sand- 
synlighed for, at vi i dette Tegn gienfinde det gamle asiatiske 
Symbol paa Guddommen, som laa til Grund for det Tegn i 
Kileskriften, der betydede Guddom; det træffes ogsaa paa 
asialiske Mynter fra en ældre Tid.”) Man kan betragte det 
som et Symbol for den tidligere asiatiske Cultus, der ved- 
ligeholdt sig i det bosporiske Rige ved Siden af den nyere 
græske. 
Det er ikke forekommet mig sandsynligt, at dette Tegn har 
været i Brug hos de barbariske Folk i Europa i den forhistoriske 
Tid, ialfald ikke uden at være omsluttet af en Cirkel.”) Man 
træffer vel af og til Stiernefigurer paa Kar, Redskaber og 
Smykker fra disse Folk; men de have stedse en ornamental 
Charakteer og ere ikke anbragte paa en saadan Maade, at man 
deraf kan uddrage, at de have været andet end Zirater. — Det 
er imidlertid dog muligt, at nogle af dem, ligesom Korsene, staae 
i Forbindelse med det ovennævnte asiatiske Symbol. I Øvre- 
Italien, i Grave fra Jernalderen, har man blandt et større Antal 
Leerkar, der have et Kors under Bunden, ogsaa truffet eet, som 
istedetfor Korset viser Figuren K ”); da Korset paa de andre 
Kar synes at være et særeget Tegn (see nedenfor S. 19), bringes 
man til at betragte Stiernen paa samme Maade. Jeg vil ogsaa 
henlede Opmærksomheden paa, at af de Guldkar fra Bronze- 
alderen, der" opbevares i Museet for nordiske Oldsager, have 
?) See den anførte Afhandling S. 63, Anm. 9 og 11. . 
3) Altsaa som en hiullignende Figur; see Afh. S. 117 og nedenfor S. 22-23. 
1) See Mortillets Skrift om det forchristelige Kors (S. 126 og 173 Fig.), som 
vil blive nærmere omtalt i det Følgende. i 
