20 
de Meddelelser, Mortillets Skrift indeholder, være ydet et Bidrag 
til at vise, hvor høj en Ælde der kan tillægges Korssymboølet. 
Det er før den etruriske Culturperiode, igiennem Jernalderen og 
Bronzealderen, at Korset har været i Brug i Øvreitalien. Ifølge 
Etrurernes Tidsregning, der støttede sig til den Skik, at mærke 
Aarenes Løb ved at indramme Nagler i Tempelmuren, var den 
etruriske Statsorden grundlagt 300 Aar før Roms Anlæggelse. ?”) 
Men det er ikke usandsynligt, at Etrurerne endnu meget tid- 
ligere ere indvandrede i Italien. Ifølge det af Herodot og 
andre gamle Forfattere meddeelte Sagn nedstammede de fra 
Lydere, som vare dragne ud fra Lilleasien under det atyadiske 
Dynasti”), en Beretning, som med Hensyn til Tiden stemmer 
22) K. 0. Muller Die Etrusker I Abth. Einl. 2, 2. S. 74. Noél des Vergers 
PEtrurie et les Etrusques Vol. I p. 158-162. 
23) Etrurernes lydiske Herkomst er vel bleven forkastet af flere nyere, især 
tydske Forfattere, men har paa den anden Side fundet talrige Forsvarere 
(see Citaterne i Schweglers Romische Geschichte I S. 254 Anm. 4) og er 
senest hævdet af Noél des Vergers i hans 1864 udgivne Værk L'Etrurie 
et les Etrusques Vol. I Chap. 1. Det var almindeligt antaget baade i 
Etrurien og i Rom, at de nedstammede fra Lyderne. Alt det, hvorved 
Etrurerne adskillede sig fra de øvrige italiske Folk, i Henseende til reli- 
giøse Begreber, Præste-Aristokrati, Sæder, Kunstfrembringelser 0. s. v., 
tyder påa asiatisk Oprindelse (see Vergers a. St I p. 135-148), ligesom der 
ogsaa specielt lader sig paavise Ligheder mellem Etrurerne og Lyderne 
(Schwegler a. St. S. 254 Anm. 5, Vergers a. St.). Det gaadefulde etruriske 
Sprog er saa grundforskielligt fra de andre italiske Sprog, at det ikke kan 
have udviklet sig i Italien selv, men maa være medbragt af Folket ved 
dets Indvandring; det lydiske Sprog kiendes ikke, men der er Grunde, , 
som tale for, at det etruriske har været beslægtet med det oprindelige 
Sprog i Lilleasien (Vergers a. St. Vol. Ill p. 37-40).  'Det asiatiske Ele- 
ment i den etruriske Kunst synes at være ældre end det græske, og 
blandt de etruriske Kunstarbeider, vi have tilbage, vise netop saadanne 
figurlige Fremstillinger, som ifølge deres Stil og Udførelse maae ansees 
for de ældste, et paafaldende Slægtskab med den babylonisk-assyriske 
Kunst, der efter Rimelighed tidligt var udbredt i Lilleasien (Vergers a. 
St. I p. 138, jvfr Duncker Gesch. des Alterth. II S. 512-513). Der haves 
ingen Beretning om nogen senere Indvandring fra Asien; hverken phoe- 
niciske Colonier eller Handelsforbindelser med Orienten kunde have bi- 
bragt dette Folk dets asiatiske Gharakteer, end sige indført et ganske 
nyt og særegent Sprog hos det. Men det er vistnok mere sandsynligt, at 
