kk 
røre, og som udgiør den første Deel af Jernalderen. At 
den forud gaåaende Bronzealder har været af lang Varighed, 
kan sluttes af Dybden af de underjordiske Lag, der indeholde 
dens Levninger.  Terramaren kommer sædvanligt først frem 
11/9 til 3 Alen under Jordens Overflade; den har en Tykkelse 
af 3-4 Ålen, og under den findes endnu et Tørvelag, ofte af en 
meget betydelig Dybde, der indeholder ganske de samme Gien- 
stande som det egentlige Terramarelag og hviler paa en Sø- 
bund, der har baaret de første Pælebygninger. Naar man 
saaledes, med det l4de Aarhundrede som Udgangspunkt, lægger 
begge Jernalderens Perioder til den efter al Sandsynlighed lang- 
varige Bronzealder, vil man naae langt op i Tiden. Af Korsets 
Forekomst i de andre europæiske Lande i den forhistoriske Tid 
lader der sig intet udlede med Hensyn til dets Ælde, da der 
ikke haves noget Middel til at bestemme Længden af de 3 store 
Culturperioder. Det ældste Monument, som viser os Brugen 
af Korssymbolet i Asien, er fra Sesostris's Regiering, altsaa 
ikke ældre end det 14de Aarh. Men antager man, at det 
ægyptiske Hankekors, som forefindes paa Ægyptens ældste Mo- 
numenter, hår sin Oprindelse fra det asiatiske Kors, hvilket er 
sandsynligt, maa dette sidste have existeret i en langt tid- 
ligere Tid. 
Endelig kan man af disse Oldsager drage en Slutning med 
Hensyn til Betydningen af det af en Cirkel omsluttede Kors, 
som forekommer paa forskiellige Gienstande fra den forhistoriske 
Tid i den nordligere Deel af Europa. Man har sædvanligt 
kaldt denne Figur et Hiul og tillagt den en eller anden af et 
Hiul udledet symbolsk Betydning. En saadan Forklaringsmaade 
er vistnok berettiget, da Hiulet i Asien i den ældste Tid, vi 
kiende til, blev. anvendt som et Symbol paa Solen, og senere 
ogsaa i andre symbolske Betydninger. Men paa endeel af de 
her omhandlede Oldsager lader det i en Kreds indesluttede Kors 
sig ikke opfatte som et Hiul, idet enten Korsets Arme ikke 
naae til Peripherien eller overskiæres af Cirkelen paa Midten, 
