Om Romerrettens Anvendelse i Danmark efter Kong Val- 
demar den Andens Tid”). 
Af Prof. Dr. €. Paludan - Muller. 
Det anføres i Almindelighed som Beviis paa det danske Folks 
ukrænkede Selvstændighed, at dets Love ere udgaaede fra Folket 
selv i de Former, gjennem hvilke dettes egne Forestillinger om 
Ret til forskjellige Tider fandt deres Udtryk. Styrken af dette 
Beviis er ogsaa virkelig ubestridelig, naar man kun ikke over- 
driver Sætningen ved at benegte enhver fremmed Indvirkning 
. paa den ældre danske Lovgivning, navnlig af den romerske og 
den canoniske Ret, der studeredes altfor ivrigt af Danske paa 
Udlandets Højskoler til at de ikke skulde have faaet en kjendelig 
Indflydelse paa indenlandske Lovarbeider. Saaledes lade Spor 
heraf sig bestemt paåaavise i den Jydske Lov, maaskee flere, end 
vore Lovhistorikere have villet anerkjende. Men endnu mere 
end i Lovene have disse fremmede Lovbøger gjort sig gjældende 
i Livet, vel især den canoniske Ret igjennem Kirken, men dog 
ogsaa Romerretten i borgerlige Forhold. Efter Minoriten Peder 
Olsens og efter Hvitfelds Beretninger skal jo endog Kong 
Valdemar være bleven Lovgiver for at modarbeide Keiser- 
rettens overhåandtagende Indflydelse i hans Rige. Den Første 
siger, at Valdemar i Viborg 1240 opbrændte de keiserlige Lov- 
bøger (libros legum Imperialium), «efter hvilke Danmark dengang 
styredes», og vilde ikke tilstede, at nogen anden Lov fulgtes 
end den, han selv havde givet, fordi Danmark ikke anerkjender 
") meddelt den 25. Januar 1867. 
