54 
Keiserens Overherredømme; derfor udgav Kongen i Marts 1240 
i Vordingborg den jydske Lov”). Disse Minoritens Ord har 
Hvitfeld vistnok kjendt; men hans Fremstilling lyder dog noget 
anderledes: «Aar 1240», siger han”), «da Kong Valdemar nu 
sad i Rolighed og kunde formærke den store Uskikkelighed, som 
var udi Danmark iblandt Rigens Indbyggere udi saa Maade, at 
udi Dom og Ret kunde de ikke sambyrdes, fordi at Mange vilde 
lade deres Sager dømme efter Keiserretten, hvilken da var 
meget brugt her i Riget tilforn for de mange lærde Mænds 
Skyld, som vare komne ind udi Riget til de nye Herreklostre, 
fleste Bisper og havde været i Frankrig og Italien at studere 
baade i den geistlige og den verdslige Ret ””); Andre fandtes 
her i Riget, som holdt dem ved gamle kongelige Haandfæstninger, 
ved gammel Skik og Brug, som var holdt udi fordums Tid, og 
ved Sjællandske og Skaanske Lov, som Kong Valdemar den først 
havde gjort: Derfor lod nu denne fromme Konge Valdemar for- 
skrive en almindelig Herredag over alt Riget til Vordingborg. 
Der mødte alle hans tre Sønner Erik, Abel og Christoffer, Erke- 
biskop Uffo af Lund samt andre Bisper: Niels af Roskilde, Ivar 
af Odense, Peder af Aarhuus, Gunder af Ribe, Gunde af Viborg, 
Johannes af Vendsyssel og Bisp Hans af Slesvig, med Rigens 
Raad og ypperste Adel over al Danmark; og da de vare Alle 
tilstede, lod Kong Valdemar efter hans Raads Raad gjøre og be- 
ESRB ESTE 26 1—62- 
”). Chronologiens iste Part (Kvartudgaven) S. 157. 
+) Man mindes herved om Arnold af Lybeks Ord, i hans Fortsættelse af 
Helmolds slaviske Chronik, om de Danskes Studier i Valdemarernes Tid: 
Scientia quoque liberali non parum profecerunt, quia nobiliores terræ 
filios suos non solum ad clerum promovendos, verum etiam secularibus 
rebus instituendos Parisios mittunt. Ubi litteratura simul et idiomate 
lingvæ terræ illius imbuti non solum in artibus, sed etiam in theologiåa 
multum invaluerunt. Siquidem propter naturalem linguæ celeritatem 
non solum in argumentis dialecticis subtiles inveniuntur, sed etiam in 
negotiis ecelesiasticis tractandis boni decretistæ et legistæ comprobantur. 
Arn. Lubec. I, cap. 5. 
