56 
I. 
Efterat Kong Magnus Birgerssøn (Ladelaåas) havde for- 
trængt sin. Broder Valdemar fra Sverrigs Throne, truedes han af 
en Sammensværgelse, der dog mere var rettet imod de Frem- 
mede i hans Tjeneste end imod ham selv. Hovedmændene vare 
Folkungerne Johan og Birger Philipssønner med deres Søster- 
søn Johan Carlssøn, samt Philip af Rumby og hans Svigersøn 
Holmger. Da Kong Magnus's Svigerfader, Grev Gerhard den 
Første af Holsten, i Aaret 1278 besøgte sin Datter Dronning 
Helvig, overfaldt disse Stormænd Hoffet i Skara, dræbte der 
Kongens Yndling Ingemar Nielsen, der skal have været en dansk 
Mand, som ved sit Hovmod især var bleven Gjenstand for deres 
Had, fangede Greven og nødte Dronningen til at søge Tilflugt i 
et nærliggende Kloster; hvorpaa Johan Philipssøn drog imod 
Jonkåping for at beleire Slottet. Ude af Stand til at straffe Op- 
rørerne strax, søgte Kong Magnus at fælde dem ved øieblikkelig 
Eftergivenhed og forstilt Venlighed, hvilket ogsaa lykkedes ham 
ligesaa fuldstændigt, som det berømte Mesterstykke i Falskhed 
og Forræderi lykkedes Cæsar Borgia imod hans frafaldne Con- 
dottierer i Sinigaglia. Alt syntes glemt, da Kong Magnus bød 
de Sammensvorne til Gjæst paa den nu forsvundne Borg Gåla- 
qvist ved Skara, hvor. han saa lod dem gribe og føre til Stok- 
holm. Den 20de August 1280 halshuggedes begge Philipssøn- 
nerne, Johan Carlssøn, Holmger 0. Fl., hvorhos alt deres og 
deres Hustruers Gods inddroges som forbrudt til Kronen. 
Da de Sammensvorne ikke havde forgrebet sig paa Kongens 
Person eller indladt sig i landsforræderske Forbindelser, vil 
det være svært at forklare deres Straf efter nordiske Begreber 
om Lov og Ret, især Inddragelsen af Hustruernes Gods; men 
Kongens Broder Bengt har i et Aktstykke af 23de Juli 1282 
givet Oplysning om Sagens Sammenhæng. Han bekjendtgjør 
nemlig, at da der var opkommen Strid imellem Kongen og de 
adelige Herrer Holmger og Philippus, hvilke havde forbrudt sig 
imod lex Julia majestatis ved at oplægge Rænker ikke alene 
