61 
Det er ikke vanskeligt at indsee, hvorfor Regeringen hver- 
ken vilde følge den almindelige Proces eller Nyborg-Constitutionen 
af 1282, Efter den første maatte det have været let for saa 
mægtige og storættede Mænd som de Anklagede, at frie sig ved 
Kjønseed. Dette vilde derfor Regeringen ikke tilstede og har 
heri sikkert fundet Medhold af Prælaterne, da den canoniske Ret 
afgjort misbilliger, at den Anklagede kan befrie sig ved sin og 
sine Consacramentalers Benegtelseseed ”). Og skulde Herreds- 
nævn have været anvendt, maatle man have opdrevet et Nævn af 
12 Adelsmænd fra de Herreder, hvor enhver af de Anklagede 
havde Bolig, tre fra hver Fjerding af Herredet. Dette hår rime- 
ligvijs været umuligt, men var i ethvert Tilfælde utilraadeligt, da 
7 
den myrdede Konge i sin Tid forgjæves havde stræbt at gjen- 
nemføre, at de 12 Mænd skulde i Majestætsforbrydelser udtages 
afKongen. Thi at den Forordning af 1276, der anføres blandt 
Erik Glippings Love ”), ikke er bleven til mere end et mislykket 
Forsøg, viser Aktstykket selv. Udentvivl er det hertil der sigtes 
i Processen imellem Kong Erik Menved og Erkebiskop Jens 
Grand, da Kongens Prøcurator møder Erkebiskoppens Klage over 
altfor stor Lemfældighed i den danske Regerings Behandling af 
Manddrab med den Bemærkning, at Kongens Fader netop har 
stræbt at tilveiebringe større Strenghed i denne Henseende, men 
at hans Bestræbelser strandede paa Modstand af de Stormænd, 
der senere bleve hans Mordere, og som nu begunstiges af 
Erkebiskoppen ””). 
Den Nyborgske Dom opretholdt den danske Regering under 
den Krig med Norge og de Fredløse, der blev dens umiddel- 
”) Decretales Gregorii IX, lib. II, tit. XIX de probationibus, navnlig Cap. VI, 
hvor der anføres et Breve fra Pave Honorius III til den danske Erkebiskop 
Andreas Sunesån af 6te Mai 1218, nu fuldstændig trykt i Dipl. Svecan. I 
Nr. 174. See ogsaa Kolderup-Rosenvinge, Om den kanoniske Rets An- 
vendelse i Danmark, i Kirkehist. Samlinger I S. 33. 
”") Kofod Ancher anf. St. 
SR: "Dan. VE "289. 
