69 
for sig"); men Kongen af Danmark tilnævnte Mænd og lod dem 
oversværge Alt hvad ham behagede. Dette er baade imod Guds 
Lov og alle christne Menneskers Lov, saaledes som hver ind- 
sigtsfuld Mand selv kan forstaae, — efter den Fremfærd, som 
fra først af blev begyndt, da denne Anklage reistes imod dem, 
at de strax bleve uddrevne af Riget, deres Gods confiskeret, 
deres Frænder og Svende slagne, men nogle fangede; — og 
bragte dem med sine Breve i Vanrygte i alle Lande, og med 
anden ond Snak; heller ikke vilde de høre enten de Eder (pau 
logh) eller de Beviser, eller de Undskyldninger, de bøde for sig. 
Da de saaledes ikke kunde rette for sig formedelst Modstan- 
dernes hadske Lidenskabelighed, skjøde de deres Sag til Paven 
og lagde sig og deres Anliggende i hans Dom. Alt dette lode 
Vi da være efter Kongen af Danmarks Villie, gave efter for ham 
og vilde ikke mere have disse Mænd hos Os, med hvilket og 
andet Mere Vi stræbte hen til, at Vi og Vore Tromænd maatte 
have Fred og Ko. Kom det da og derefter saa imellem Os og 
Kongen af Danmark, at Forlig og fast Fred blev gjort og stad- 
fæstet imellem Rigerne. Men denne Fred og alle andre Aftaler 
blev ikke bedre holdt Os, end at strax efter lod Kongen af Dan- 
mark tilfare og tage, nedbryde og brænde Vort Huus Hjelm, 
tværtimod det, som før var aftalt og afhandlet imellem os. Nogle 
norske Kjøbmænd, der vare seilede til Danmark, lod han an- 
holde og fra dem tage det Gods, de havde med at fare, og 
dem, der ikke slap bort, mishandle paa mange Maader. Thi 
kjendes Vi ved, at Vi ikke ere skyldige at holde Kongen af 
Danmark Noget af denne Overeenskomst, og gjøre Alle vitterligt, 
at efter Hertug Eriks af Sverrig, Vor tilkommende Svigersøns 
Kaad, såa og efter Vore Biskoppers og andre Raadsherrers, 
have Vi taget Greve Jakob, Vor kjæreste Frænde, Hr. Peder 
Jakobssøn, og deres Børn, saa og Børnene efter alle de andre 
værdige Mænd, der vare komne til Os fra Danmark, samt alle 
f) — Matto ængum laghum ne rettyndum fram firi sik koma — 
6 
