80 
eller Andre, som vilde paatage sig at «afværge saadanne Sager 
og Beskyldninger, som før er rørt, og stande Kongen til Rette 
for saadanne Sager og Beskyldninger», til at møde for Lands- 
thinget første Thingdag (Onsdag) efter Paaske 1503. Ingen 
vilde imidlertid paatage sig Forsvaret, — hvad der da var 
ganske naturligt, naar de derved tillige skulde paatage sig at 
staae Kongen til Rette i den Afdødes Sted. Landsthinget dømte 
da, at «efter saadan Proces og lovlig Forfølgning mæltes Freden 
af Hr. Povel Laxmand for Avindskjold og Forræderi mod sin 
rette Herre og Konge» ”). Kong Hans tog derefter det hele rige 
Gods fra Laxmands ÅArvinger. 
Uden at indlade mig paa Spørgsmaalet om Laxmands Brøde 
— Grundene for og imod synes mig omtrent lige stærke og 
lige svage — og uden at fremhæve den paafaldende Fremgangs- 
maade, at lade Sagen paadømme først af Rigsraadet, saa af 
Landsthinget, vil jeg her blot paapege følgende Eiendommelig- 
heder ved Processen: 
I. Sag anlægges imod den døde Mand. 
2. Der er, saavidt man kan see, Ingen stævnet. Processen er 
overhovedet formløs, men maa dog snarest kaldes ingvisi- 
torisk. 
3. Kongen optræder selv som Angiver. 
w 
Kongen, fører intet Beviis for sin Denunciation, men op- 
fordrer Årvingerne til at modbevise den, og til at staae ham 
til Rette i den Afdødes Sted. 
5. Da Arvingerne vægre sig, dømmer Raadet efter Angivelsen. 
6. Kongen begynder med at beslaglægge Godset og ender 
med at confiskere det. 
At intet Beviis er ført forLandsthinget, og at dette har dømt 
”) Begge Domme i Histor. Tidsskrift III S. 585, 589; Rigsraadets Dom tid- 
ligere trykt i Suhms Gl. Samlinger 1—3—32? fr. 
