83 
Førstes Tid saaledes: «Item for tvende Sager kan der .gange 
Dom paa en død Mands Gods og Rygte og Mandermaal, første 
Sag naar han haver forseet sig imod sinHerre og Konge og 
Fædrenerige, og naar der findes Kjætteri efter ham imod 
den hellige christne Tro, såa dømmes udi disse to Sager, hvad 
heller en Mand er levende eller død, over al Christen- 
heden» ”). Thi som fælleds Love i al Christenheden kunde der 
kun være Tale om KRomerretten og den canoniske Ret, hvilken sidste 
ogsaa virkelig stiller disse to Forbrydelser lige; og begge Love til- 
stede Confiskation af Arvegods, selv om Sag reises efter Arve- 
laderens Død, eller om Dom endnu ikke er fældet før hans Død ”). 
Ogsaa det maa bemærkes, at efter dansk Ret kunde Børnenes 
Mødrenearv aldrig været inddraget i Confiskationen af Lax- 
mands Gods, medens det maatte skee efter den Anvendelse, 
man her i Norden gav Keiserne Arcadius's og Honorius's beryg- 
tede Reskript: quisquis cum militibus””). Det er ogsaa skeet 
baade i Sverrig ved Philipssønnernes Sag og i Danmark efter 
den Helsingborgske Dom af 1305. Men begge Gange seer man, 
at Regeringerne ikke have kunnet gjennemføre denne for nor- 
disk Retsfølelse oprørende Confiskation, i det mindste ikke fuld- 
stændigt; thi ogsaa Kong Erik Menved gav ved den Kjøben- 
havnske Fred af 1308 Børnenes Mødrenegods tilbage, som 
det i Fredsakten hedder, for Kongen af Norges Skyld +). Saa- 
ledes har ogsaa Sagen vendt sig for de Laxmandske Årvinger; 
thi vel fik de Intet tilbage i Kong Hans's og Christian den An- 
dens Tid; men Kong Frederik den Første gav dem stråx som 
Vederlag Asserbo i Sjælland, samt Gods i Bog- og Skovbyher- 
reder i Fyen ++). Og ved en Herredagsdom af 3die December 
") Hist. Tidsskr. 3, 606. 
”) Saaledes de anførte Steder af Corp. jur. og Decretales Gregorii 1X lib. V, 
tit. VII, c. 10, samt Sextus Decretal. V—11—8. 
) Jfr. ovenfor S. 57. 
+) Hvitfeld, Chronologien II, S. 117. 
tt) Hist. Tidsskr. 3, 611. Annaler f. Nord. Oldkynd. og Historie 1851, S. 244. 
