87 
usikkert og middelbart lader det sig af el i Justinians Codex op- 
taget Rescript af Keiser Alexander Severus udlede, at i dennes 
Tid antoges ogsaa hun at skulle miste Livet”). Men hvorledes 
dette Rescript ogsaa kan være at fortolke, hævedes det i et- 
hvert Fald i dette Punkt ved Justinians senere Bestemmelser, 
der satte i dets Sted Pidskning og Indespærring i et Kloster 
først i to Aar, derefter, om den fornærmede Ægtemand ikke tog 
hende tilbage — en Forsoning af Ægtefællerne var altsaa ikke 
udelukket, — eller om han døde endnu inden Udløbet af denne 
Tidsfrist, da for Livstid, samt Deling af hendes Formue imellem 
Årvingerne og Klostret. 
Disse Straffebestemmelser har Keiser Carls Peinliche Ge- 
richtsordnung ikke udtrykkelig gjentaget. Det hedder nemlig 
i Artikel 120: ; 
«ltem, so eyn ehemann eynen andern wmb des ehebruchs 
«willen, den er mit seinem eheweib verbracht hat, peinlich be- 
«klagt vnd des iberwindet, der selbig ehebrecher sampt der 
«ehebrecherinn sollen nach sage vnser vorfarn, und vnser Key- 
&serlichen rechten gestrafft werden. 
«Item dass es auch gleicherweisz inn dem fall, so eyn ehe- 
«weib jren mann, oder die person, damit der ehebruch voln- 
abracht hatt, beklagen will, gehalten werden soll.» . 
Denne Henvisning til «Sage» eller «Satzung» unserer Vor- 
fahren und unsern Kaiserlichen Kechten» er i Carolina den hyp- 
pigt tilbagevendende Formel, hvorved Bestemmelsen af den dom- 
fældte Misdæders Straf henskydes til de overordnede Myndigheder 
eller til de egentlige Retslærde, for at de i Regelen ulærde Dom- 
mere ikke skulde gribe feil i saadanne Tilfælde, hvor Loven af 
en eller anden Grund ikke har villet fastsætte en enkelt bestemt 
") Castitati temporum meorum convenit, lege Julia de pudicitia damnatam 
in poenis legitimis perseverare. Qui- autem adulterii damnatam, si quo- 
cunque modo poenam capitalem evaserit, sciens duxerit uxorem vel re- 
duxerit, eadem lege ex causa lenocinii punietur. Codex IX—1X—9. 
