90 
sulum relinquatur puniendus. Idem fiet de quolibet publice ex- 
communicato, qui in excommunicatione duraverit per annum.» 
Vilde man sige, at den Aalborgske Dom netop er be- 
grundet i disse ældre danske Lovbestemmelser, ikke i Keiser- 
loven, såa at denne alene nævnes for at retfærdiggjøre For - 
mildelsen af Kvindens Straf, saa maa det dog bemærkes, at 
det, Stadsretten straffer, ikke er Ægteskabsbrud, men den trod- 
sige Ringeagt for Kirkens Band; Livsstraffen kunde ikke anven- 
des, førend Vedkommende var bleven advaret af sin Skriftefader 
og paalagt Bod, derefter som Renitent belagt med den mindre 
Excommunication, havde siddet denne overhørig Aar og Dag, og 
saa af Biskoppen var bleven egentlig anathematiseret. Men dette 
var jo ikke den Forbrydelse, hvorfor de Anklagede her dømtes; 
og der kunde, et halvt Aar efterat Kong Christian havde omstyr- 
let den catholske Kirke i Danmark, heller ikke være Tale om 
Bandsættelse og Madband i det her omhandlede Tilfælde. Efter 
Stadsretten kunde der altsaa ikke rettelig være fældet nogen 
Dødsdom i denne Sag; at den i Virkeligheden heller ikke er 
lagt til Grund, sees tillige deraf, at Dommen ikke omtaler de 
Skyldiges Hovedlod. Endelig synes det tvivlsomt, hvorvidt Blasius" 
selv i Catholicismens Dage kunde været betragtet som falden for 
denne Lov, der vistnok kun taler om den Mand, der bryder sit 
eget Ægteskab, ikke om den, der bryder en Andens. Maaskee 
disse Lovsteder endog slet ikke ere at forstaae om simpelt Ægte- 
skabsbrud, men om Bigami, hvad Stadsretten af 1294 giver nogen 
Anledning til at formode. Tænkeligt er det imidlertid, at Menig- 
mand har henført Straffen umiddelbart til den borgerlige, ikke 
til den kirkelige Forbrydelse, og at Kongens Retterthing har af 
den Grund meent at burde forklare, hvorfor det valgte en mil- 
dere Straf end den, Mange ventede. 1 Keiser Carls Straffelov 
er Drukning for Barnemord udtrykkelig betegnet som en For- 
mildelse, istedetfor levende Begravelse, «for at forebygge 
Fortvivlelse, » 
