128 
beden som Guddommens Repræsentant overgives Kongen, og at, 
hvor Kongen synes at sværge, dette maa forstaaes saaledes, at 
han aflægger et Løfte eller en Ed med Hensyn til Udøvelsen af 
den Magt, der gives ham. 
Jeg havde i min Afhandling giort opmærksom paa, at i det 
mindste paa 2 Steder, nemlig paa Monumentet ved Schapur og 
påa Sapors Monument ved Nakschi-Redjeb?%), Kongen er frem- 
stillet som den, der modtager Ringen. Paa den første Tavle 
er under Fig. 5 og 6 det Parti af disse Monumenter afbildet, 
hvorpaa det her kommer an. Prof. Holmboe bemærker med 
Hensyn til det sidste Monument — det første har ikke været 
ham bekiendt —, åt Ringens Baand ikkun ” ligesom ved et 
Vindpust ere bragte i en horizontal Stilling henimod Kongen, 
hvis Fingre de berøre, idet han udstrækker Haanden, for at 
lægge den paa Ringen”, og tilføjer, at han derfor ”ikke kan 
fravige den Mening, at der ikke paa noget af de omtalte Monu- 
menter findes Antydning til Overdragelse eller Modtagelse af 
Ringen, men kun Fremrækkelse til Haandspaalægning ” (S. 253). 
Men det er øiensynligt, at i den sidste saavel som i den 
første Fremstilling Kongen griber om Baandene, som den, 
der vil modtage Ringen, og påa begge Steder er Stormo- 
bedens Haandbevægelse en saadan, at den vel passer til at be- 
tegne den Hensigt, at overgive Ringen. Der er aldeles intet, 
som tyder paa Edsaflæggelse; med den venstre Haand holder 
Kongen Hestens Tøile. Ringen kan paa disse to Monu- 
menter ikke være et religiøst Symbol eller en Edsring, men 
kan kun opfattes som .det kongelige Diadem, Symbolet 
påa Kongedømmet. 
De Monumenter, paa hvilke Kongen er afbildet svær- 
gende, ere de over Årtaxerxes ved Nakschi-Rustam, Nakschi- 
Kedjeb og Firuzabad.?5) Han løfter den venstre Haand med 
34) See ovenfor Anm. 20 og 21. 
35) See ovenfor Anm. 16, 17 og 18. 
