133 
fra Djamasp Brystbilledet af den lille Thronarving med Ringen i 
Haanden sammen med Kongens; see Fig. 12, 79) 
Med Hensyn til Fremstillingerne paa Monumentet ved 
Nakschi- Rustam og Varahranes's Mynter ””), mener Prof. Holm- 
boe, at ”naar man seer hen til den underordnede Stilling, 
Qvinden indtager i Orienten, er der Grund til at troe, at en 
eller anden overordentlig Begivenhed har givet Anledning til 
samme” (S.255).) Han meddeler et eventyrligt Sagn om Bahram 
Gur (Varahranes V), der uretfærdigt havde forskudt sin Dronning 
og siden igien taget hende til Naade 79), og antager, at en saa- 
dan Begivenhed kan have ligget til Grund. Det skulde da være 
”som en Slags Erstatning for den Dronningen tilføjede Uret og 
til Minde om sin fornyede Troskabseed”, at Kongen havde ladet 
hiin Gruppe udhugge og optaget hendes Billede paa Mynterne, 
46) Efter en Mynt i den kgl. danske Samling, hiembragt af Niebuhr fra hans 
Reise. Den er unøiagtigt afbildet i Niebuhrs Værk, hvorfor Mordtmann i 
sit 1852 udgivne Skrift om Sassanidernes Mynter ikke saae sig istand til 
at bestemme den (S. 76-77 Nr. 180). Senere har denne Forf. paa flere 
tydelige Exemplarer læst Kongens Navn paa Adversen Zam og med 
Rette henført de Mynter, til hvilke den her omhandlede hører, til Zamasp 
(Djamasp), der ogsaa kaldes Zames; see Zeitschr. d. d. morgenl. Gesell- 
schaft XIX (1865) S. 439-440, jvfr S. 479 Nr.11. Een af denne Konges 
Mynter med samme Advers er afbildet hos Longpérier pl. IX, 4, men 
urigtigt læst og bestemt. 
47 
ør 
Nogle have ikke villet antage, at det er en Qvinde, som er afbildet paa 
dette Monument og paa Varahranes's Mynter; see: Visconti Iconogr. gr. IlI 
p. 159-160, Hoeck Vet. Persiæ Mon. p. 48, Ritter Erdkunde VIII S. 937. 
Det kan nu ansees for almindelig erkiendt, at det er Dronningen, som 
figurerer i disse Fremstillinger.  Jvfr Mordtmann i Zeitschr. der d. mor- 
genl. Gesellsch. XIX (1865) S. 424-425. 
Foran har Forf. yttret, at det vel kan synes paafaldende, ”at Eedsringen 
fremrækkes til Kongen af en Qvinde,” men ”at man i al Fald vel turde 
føle sig mere tilbøjelig til at antage, at Dronningen holder Eedsringen, 
end til den Mening, at hun overleverer Monarchen Kongemagten.” 
Dette har jeg intetsteds sagt i min Afhandling, og dette er ikke min 
Mening. I disse Fremstillinger overrækkes ikke Ringen til Kongen af 
Dronningen; men denne holder den Ring i Haanden, hun har modtaget 
af Kongen; see. nærmere nedenfor S. 137. 
48 
[kr 
49 
== 
Ogsaa fortalt hos Ker Porter (I p.533f.), som ligeledes sætter denne Hi- 
storie i Forbindelse med det omhandlede Monument og Mynterne. 
11 
