sien; den almindelige Typ paa Reversen var Ildens Alter mellem 
Kongen og Stormobeden; Dronningen kunde da ikkun anbringes 
paa den sidstes Plads, naar Mynten skulde bevare sit Udseende. 
Med Hensyn til den Gestus, som paa nogle af Skulp- 
turerne synes at vise, at Kongen aflægger et Løfte eller en 
Ed, siger Prof. Holmboe til Slutningen, at jeg ”troer at see 
den i den knyttede Næve, som Kongen holder foran Munden”, 
og tilføjer ”at denne Opfattelse ikke kan være rigtig, fordi paa 
flere Monumenter Personer sees med knyttet Næve foran Mun- 
den i saadan Stilling mod Hovedpersonerne, at der ikke kan 
være Tale om Eedsaflæggelse”, idet de nemlig staae bagved 
Kongen eller Stormobeden, og påa eet Sted en Person endog 
har Ryggen vendt imod denne. (S. 258.) Det er de unøiagtige 
Afbildninger af Monumenterne ved Nakschi-Rustam og Nakschi- 
Redjeb hos Ker Porter?”), som have givet den ærede Forf. Anled- 
ning til at tillægge mig en saadan Opfattelse. Paa disse to 
Skulpturer holder Kongen ikke en knyttet Næve foran Munden, 
som man ifølge Tegningen hos Ker Porter skulde antage; men 
han hæver Haanden med Pegefingeren udstrakt, som Afbildnin- 
gerne Fig.7 og 8 efter det franske Værk vise.) Der findes over- 
hovedet ikke paa de sassanidiske Monumenter nogen Person 
fremstillet ”med knyttet Næve foran Munden”; paa alle de af 
Prof. H. citerede Skulpturer, hvor dette skulde være Tilfældet, 
rækkes Haanden i Veiret med Pegefingeren udstrakt, paa samme 
Maade som af Kongen, hvilket man ogsaa seer paa Tavlerne 
hos Ker Porter. Prof. H. forklarer denne Gestus af den Skik, 
at holde Haanden for Munden til Tegn paa Ærefrygt.&) Men 
67) Giengivne hos Holmboe paa Pl. 2 og 3. 
68) See ovenfor Anm. 16 og 17. 
65) Jvfr. den iste Afhandling om Edsringe S. 13 (180) Anm. 2. Naar Forf. 
her henviser til Tavlen 49 hos Ker Porter, maa bemærkes, at den Per- 
son, som her staaer foran den persiske Konge, ligeledes rækker Pege- 
fingeren paa Haanden op; dette er kiendeligt paa Afbildningen i det 
franske Værk Pl. 154. 
