140 
det er intetsteds en flad Haand, der holdes for Munden; Haanden 
er overalt vendt udad med Pegefingeren oprakt og befinder sig i 
Almindelighed noget fra Munden, undertiden under, undertiden 
over denne. 7?) Det er muligt, at denne Haandbevægelse betegner 
Ærefrygt; men den passer bedre for Den, der aflægger et Løfte 
eller en Ed; de omkring Kongen Staaende, der holde Haanden saa- 
ledes opløftet, ere snart Rigets Store og Folkets Repræsentanter, 
der ved hans Thronbestigelse aflægge Hyldings-Eden, snart et un- 
dertvunget Lands Indbyggere, der tilsværge ham Lydighed. At 
nogle af disse Personer. befinde sig bagved Kongen, er ikke til 
Hinder for denne Opfattelse; det strmmer med en symmetrisk Ord- 
ning, at Kongen som Hovedpersonen indtager Pladsen i Midten, og 
at De, der hylde ham, ere grupperede paa begge Sider. Hvad 
endelig det angaaer, at paa een af Skulpturerne en Person bag 
Stormobeden vender Ryggen til denne, måa bemærkes, at samme 
Person ikke hører med til Hovedforestillingen, men er adskilt 
fra denne ved en Søile7”"); paa denne Maade finder man ofte i 
antike Fremstillinger en anden Localitet betegnet. 
70) See f. Ex. Flandin et Coste pl. 44, 49, 50, 185, 188, 192 og 229. 
71) Flandin et Coste pl. 192. 
