161 
Farve med Å. ranunculoides, men Blomstens Farve er meget 
blegere og selve Blomsten større end hos denne. 
5.… Primula vartabilis Goupil (Tab. 2708) ansees ligeledes af 
de fleste Forfattere for en Bastardform, nemlig mellem P. offi- 
etnalis Jacq. og P. grandiflora Lam. Fra den førstnævnte ad- 
skilles den ved Bladpladens jævne Overgang i den vingede Blad- 
stilk, ved Blomsterstilkene, der ere længere end Bægeret, samt 
ved større og blegere, gule Kroner med flad Krave; fra den 
sidste kjendes den let ved skjærmformet Blomsterstand, et op- 
blæst Bæger og mindre Kroner. Skjøndt den altsaa staaer midt 
imellem disse 2 Arter og kun er funden i Egne, hvor de begge 
forekomme, synes dens hybride Oprindelse dog ikke fuldt beviist, 
idetmindste mere tvivlsom end den nysnævnte Ånemones; den 
bærer rigeligt og spiredygtigt Frø og ved Udsæd har dette frem- 
bragtPlanter overeensstemmende med Moderplanten. Fra P.varza- 
bilis synes de talrige Former af skjærmblomstrede Primuler at ned- 
stamme, som dyrkes i Haver med Blomster af forskjellige Farver. 
Disse henregnedes tidligere almindelig til P, e/atror, med hvilken 
den har endeel ydre Overeensstemmelse, men som ved flere væ- 
senlige Characterer er tilstrækkelig adskilt, hvis man ikke med 
Linné vil henføre samtlige disse Arter til en eneste (P., verts). 
6. Orobanche Cirsi Fr. (Tab. 2725) er en af de interes- 
santeste Arter, som i de senere Åar ere fundne her i Landet, 
hvor denne Slægt er ligesåa sparsomt repræsenteret som den i' 
det varmere Europa er rig påa Arter og Individer. Vi have 
nemlig foruden denne kun 3 Arter i Danmark, som, med Und- 
tagelse af O. major, der paa et Par Steder er funden i Mængde, 
alle kun ere iagttagne sporadisk og en eneste Gang. Denne Årt 
blev funden 1862 af Landinspecteur Mørch i flere Exemplarer 
paa Enge ved Hobro, hvor den forekommer snyltende paa Cirsium 
oleraceum. Den er først beskreven af Fries (Nov. mant. 3. 1842), 
men senere er den under Navn af O. Cywrsit oleracer beskreven 
og afbildet af Caspary (Schr. der phys.-oec. Ges. zu Kånigsberg), 
13 
