238 
Med det store Kjøbenhavnske Aequatoreal bleve dette vidt- 
strakte Systems Hovedtræk først udfundne i Sept. 1865 i An- 
ledning af den almindelige Revision af den nordlige Hemisphære, 
som dengang var under Udførelse; men først efter dette Ar- 
beides Afslutning kunde den specielle Undersøgelse af det store 
Taagestratum i Orion og af det vel ligesaa mærkelige System 
af langstrakte og mangeleddede Taager i Cygnus foretages. Den 
førstnævnte har ført til følgende Resultater. 
I. Dobbelt Forbindelse mellem Theta- og Iota-Taagerne. 
A. Forholdsviis lettest at see er det Taagebaand, som 3 
eller 4 Bueminutter bredt, i en lang Sløife udgaaer fra Hoved- 
taagens Sydvestrand, og med en Rectascensionsforskjel af 96: 
fra lota Orionis, nærmer sig denne Stjernes Parallel for at for- 
ene sig med den temmelig formløse Tåaagemasse, som omgiver 
nysnævnte Stjerne. Midtliniens Coordinater, regnede fra 4" Orionis 
ere omtrent følgende: 
AR Decl. AR Decl. 
— 65:  — 630” re If 10 
— 72 — 720 — 83  — 1260 
— 80  — 810 — 73. — 1350 
— 84 — 900 — 46 — 1530 
— 85 — 990 bur 28, 1620 
B. Den anden Green er ikke nogen direkte Fortsættelse 
af Proboscis major, som man hidtil har antaget; idetmindste 
har det endnu ikke været muligt af forfølge denne høiere op, 
end til 1130” syd for 4. Derfra skyder den derimod en 6 til 
7 Minutter lang Arm i Retningen af % 639 af Bonds nye Catalog 
(74 hos O. Struve), hvorved den forener sig med den anden 
Hovedgreen. Med Hensyn til dennes Beliggenhed kan man bedst 
orientere sig ved Hjælp af følgende Coordinater, der, ligeledes 
regnede fra 4, nogenlunde ville angive Midtlinien: 
