255 
I begge de nævnte Øiemed frembares et Offer af hele det vundne 
Bytte, der som givet til Guderne, efterat være itubrudt, ødelagt 
og tildeels skjult, ikke mere maatte røres eller benyttes af van- 
hellige Hænder. 
En lignende, med Takoffre og, som det synes, tillige med 
højtidelige Besværgelser forbunden Seirsfest feiredes noget over 
hundrede Aar senere af Germanerne i Teutoburgerskoven, da 
de havde overvundet den romerske Hærfører Varus og tilintetgjort 
hans stolte Legioner. Tacitus beretter, at idet Romerne (Aar 
15 e. C.) under Anførsel af Drusus' Søn Germanicus trængte 
frem for at hævne det ydmygende Nederlag, kom de i Teuto- 
burgerskoven til Stedet, hvor Varus fordum havde havt sin med 
Volde og Grave omgivne Leir.  Endskjøndt sex Aar vare 
forløbne, saaes endnu liggende midt paa Leirpladsen de ube- 
gravede, hvide Been af de faldne og dræbte Krigere tilligemed 
Stykker af Vaaben («fragmina telorum») og Lemmer af Heste, 
hvis Hoveder vare ophængte i eller fæstede til Træstammerne; 
i den nærliggende Lund stode ligeledes endnu de barbariske 
Altre, ved hvilke Germanerne havde slagtet Tribunerne og de 
øverste Centurioner; tilstedeværende Romere, som vare und- 
slupne fra Kampen eller Fangenskabet, vidste ogsaa at fortælle 
om Galgerne og Gruberne, hvori Fangerne vare blevne hængte 
eller nedstyrtede, om de Steder, hvor Legaterne havde fundet 
Døden, hvor Varus havde dræbt sig selv, og hvor Arminius 
overmodig havde haanet de romerske Ørne og Faner, som han 
senere til Ære for sine fædrene Guder lod ophænge i Germa- 
nernes Lunde (eller Templer)!). 
Et særdeles betegnende Træk er det her, at Hestehovederne 
(«ora») vare ophængte i eller fæstede til Træstammerne. Thi 
ikke alene spillede Hesten og særlig Hestehovederne en vigtig 
Rolle ved Offringer og andre religiøse Ceremonier hos de ger- 
1) Tacitus: Annalium Lib. 1. cap. 60 og 59. 
