263 
Der synes følgelig i flere Henseender at være al Anledning 
for Oldforskerne til fremtidig at forfølge den ved Offer-Theorien 
givne, i hvert Tilfælde altid noget veiledende Traad, saameget 
mere som de herhen hørende archæologiske Fund eller Kjends- 
gjerninger hidtil næsten udelukkende, baade hos os og i andre 
Lande, ere iagttagne fra Broncealderen og den ældre Jernalder, 
til hvilke Tidsrum de i og for sig vel neppe ganske kunne være 
indskrænkede. Af udvidede sammenlignende Undersøgelser af 
Bronce- og Jernalderens Mindesmærker omkring i Europa, og 
især af de efterladte Levninger fra vidtstrakte Kampe i Over- 
gangstiden mellem de to Tidsrum vil det imidlertid klarere frem- 
gaae, om vore særegne, hidtil saa høist paafaldende samtidige 
store Mosefund fra den ældre Jernalder alene stamme fra indre 
Stridigheder mellem Indbyggerne selv, eller hvorvidt det kan 
antages, at den aabenbart sydfra til Norden fremtrængende Jern- 
alders Cultur er forsøgt hurtig gjennemført ved Vaabenmagt af et 
nyt, erobrende Folk, som da overalt er blevet slaget af de tidligere 
Indbyggere (der jo saa alligevel efter Seirsrusen ad fredelig 
Vei og lidt efter lidt have optaget den nye Cultur), eller endelig 
hvorvidt virkelig et nyt indkommet Herskerfolk, tiltrods for 
mange Nederlag, omsider har vundet Overhaand og bosat sig 
her. Men selv i sidste Tilfælde vil man neppe kunne slutte til 
en fuldstændig Udryddelse af den ældre Befolkning i Landet, 
hvorimod denne snarere, ligesom den galliske og britiske Be- 
folkning i det vestlige Europa, uagtet gjentagne Erobringer af 
Romere, Franker, Saxer, Angler, Danske og Normanner, er ved- 
bleven, om end i en mere underordnet Stilling, at holde sig, ja 
indtil denne Dag kjendelig at afpræge sig ved bestemte ydre og 
indre Eiendommeligheder. 
Hvor Talen dog er om saa fjerne og af den egentlige nor- 
diske eller Norden vedkommende Historie slet ikke belyste For- 
hold, er det et dobbelt Held at vinde nogenlunde faste archæo- 
logisk-historiske Udgangspunkter, især hvor tidligere ikkun yderst 
faa saadanne fandtes. At et sligt Holdepunkt nu turde være 
