25 
Om Thermometres Følsomhed. 
Af Julius Thomsen. 
Meddelt i Mødet den Zåde Febr.”) 
I Anledning af en Række calorimetriske Forsøg, som jeg er ifærd 
med at anstille, og ved hvilke jeg ønsker at opnaae en saa høi 
Grad af Nøiagtighed som muligt, hår jeg maattet besvare for- 
skjellige Spørgsmaal, iblandt hvilke eet angaaer den Nøiagtighed, 
med hvilken et Thermometer følger en Vædskes Varmegrad, 
naar denne forandrer sig. 
Da en Stigen eller Dalen af Thermometrets Varmegrad kun 
kan skee, naar der finder en Forskjel Sted mellem dets egen 
og det omgivende Rums Varmegrad, ligger det i Sagens Natur, 
at der såa at sige stedse maa være en Forskjel mellem Ther- 
mometrets Angivelser og den virkelige Varmegrad af Rummet, 
i hvilket det befinder sig, alt naturligviis uden Hensyn til mulige 
mechaniske Feil ved Thermometret. 
Hurtigheden, med hvilken Kviksølvet i Thermometret stiger 
eller falder, er som bekjendt afhængig af tvende Faktorer, af 
hvilke den ene er Forskjellen mellem dets Varmegrad og Om- 
givelsens, altsaa uafhængig af Thermometret, medens den anden 
afhænger af Kviksølvbeholderens Form og Størrelse, Glassets 
Tykkelse og Varmeledningsevne, og altsaa er en særlig Størrelse 
for hvert enkelt Thermometer. 
Hurtigheden, med hvilken Kviksølvet stiger og falder, er Pro- 
ductet af denne for hvert Thermometer eiendommelige Størrelse, 
der kan kaldes Følsomhedscoefficienten, og Forskjellen 
imellem Thermometrets og Rummets Varmegrad. Jo større den 
nævnte Størrelse er, desto mere følsomt er Thermometret. 
Naar Thermometret ikke befinder sig i det lufttomme Rum, 
hvor det kun afkjøles eller opvarmes ved Varmestraaling, men i 
en Luft, en Vædske eller et fast Legeme, kommer endvidere dette 
7”) See foran S. 9. 
