49 
og Evangelierne eller de forskjellige Bøger, i hvilke det 
glade Budskab er optegnet. Paa det første Sted, c. 25 (Miller 
p. 238 f.) anføres følgende Yttringer af den basilidianske Lære: 
«Da det nu skulde aabenbares, at vi ere Guds Børn, for hvis 
Skyld Skabningen sukkede og. var i Smerte, i Forventning om 
Aabenbaringen (slg. Rom. VIII, 22, 23), kom Evangeliet i 
Verden og trængte igjennem al Øvrighed, Magt, Herredømme 
og hvad Navn nævnes kan (slg. Ephes. I, 21)» .... Paa det 
andet Sted c. 27 (Miller p. 243) siger Forfatteren af Philoso- 
phumena, efterat han har oplyst, hvorledes ifølge Basilides" 
Lære dette Evangelium havde været ubekjendt for Ogdoas 
og Hebdomas, de Øverste for de to Verdener, hvis Existents 
Basilides paastod, og hvorledes det nu derved var blevet aaben- 
baret for hine, hvad de egentlig vare, nemlig meget ringere 
Væsener, end de seiv havde indbildt sig: «Jeg vil nu, for ikke 
at forbigaae Noget, forklare, hvad de (Basilides og hans Til- 
hængere) sige om Evangeliet. Evangeliet er for dem Kund- 
skaben om det Overjordiske (Evayyélrov écti zar avtove 1; 
Tv visQx00uimv yvwæoic), som den store Archon ikke kjendte 
. at der er den hellige Aand, Sønnen og Gud, Alts Ophav, 
(den «Ikke-værende»). Dette er ifølge deres Mening Evan- 
geliet (zoevréoni zar avrtodg TO swvayyslrov). Men Jesus er nu 
efter deres Mening født, saaledes som vi ovenfor have fortalt 
(nemlig VII, 26, at Jesus var Marias Søn, over hvem den hel- 
lige Aand var kommen). Efterat Fødselen var foregaaet, som 
sagt er, tildrog Alt sig med Frelseren, saaledes som der er 
skrevet i Evangelierne.» — Det er heraf klart, at Gjen- 
standen for Basilides' Udvikling eller Udlægning var Kundskaben 
om det Overjordiske, med andre Ord: den christelige Sandhed 
(70 svæyyslrov), saaledes som han paastod, at den var ham 
mundtlig overleveret af en Apostel og en Aposteldiscipel, og 
som han nu efterviste at være i Overeensstemmelse med Evan- 
gelieskrifterne. 
Dog var det Overeensstemmelsen ikke blot med Evangelie- 
; 4 
