66 
testamentlige til de nytestamentlige Skrifter"), Men først sue- 
cessivt synes denne Overgang at være skeet. Saalænge der 
endnu levede Apostle og disses umiddelbare Disciple, havde 
disses mundtlige Underviisning og Meddelelser en Interesse 
og Betydning for de Christine, som først senere blev de apo- 
stoliske Skrifter til Deel. En af de apostoliske Fædre, Papias, 
der dog kjendte Evangelieskrifter af Matthæus og Marcus, for- 
uden Breve af Apostlene Johannes og Petrus (Euseb. III, 39), 
og som allerede havde havt Leilighed til at bemærke, hvorledes 
den mundtlige Overlevering ikke altid havde bevaret sin oprin- 
delige Reenhed og Sandhed”), erklærer, at han troede ikke at 
kunne have såamegen Nytte af Skrifter som af det levende Ord, 
og derfor havde han omhyggeligen udspurgt hos gamle Folk, 
der havde kjendt Apostlene, hvad Andreas eller Petrus havde 
sagt, Philippus eller Thomas eller Jakobus eller Johannes eller 
Matthæus (zi Avdeéæs i IlÉéteoc simev n ti Dilimmoc xt4-) og 
hvad Aristion og Presbyteren Johannes, Herrens [umiddelbare] 
Disciple sige (&rs "AQ. xzai 0 79. Iaavvnc, of Tod xvgiov uw- 
dntai Aéyovo. Den samme Vægt, lagt paa den mundtlige 
Overlevering af den saliggjørende Lære, kjendes i Clemens af 
Alexandriens Fortælling (Strom. I, 11. 12) om de Lærere fra 
førskjellige Lande, hvis Underviisning han havde benyttet, og 
som umiddelbart havde modtaget den evangeliske Sandhed fra 
de hellige Apostle, Petrus, Jakobus, Johannes og Paulus. Over- 
hovedet bevidnes jo denne Høiagtelse for den mundtlige Over- 
levering ved de gjentagne Henviisninger til denne hos alle 
Kirkefædrene, men med den Forskjel, at de af disse, hvis Tids- 
alder falder efter Midten af Zdet Aarhundrede, langt hyppigere 
og med langt større Bestemthed end de ældre, tillige beraabe 
sig paa det Nye Testamentes Skrifter. Det kan derfor heller 
') Landerer, i Herzogs Real-Encyclop. Art: Kanon des Neuen Test. 
7) Ov yde Ttois tå mole kåyovorv éycigov wæsmsg dr mokkoi, &KkG tois 
744791 didacxovosr. 
