79 
ikke godtgjort Evangeliets Affattelse ved Apostlen Johannes. 
Saaledes see vi derfor ogsaa, hvorledes Keim (Geschichte Jesu 
von Nazara, Zurich 1867, S. 146), for nylig har uddraget det 
Resultat af de udvortes Vidnesbyrd om dette Evangelium, at 
dets Affattelsetstid maa sættes mellem 100—117 eft. Chr., medens 
"han iøvrigt benægter dets Affattelse ved Apostelen Johannes. 
Besynderligt nok fastholder Keim Paastanden om, at de i Phi- 
losophumena 1. VII, 20—28 anførte nytestamentlige Citater vir- 
kelig hidrøre fra Basilides selv, og tilføjer ved denne Leilighed, 
«at omendogsaa Muligheden af en Forvexling af Basilides med 
hans Tilhængere maa forbeholdes, hvor svagt endogsaa Beviset 
for Rigtigheden deraf er, har dog den Kjendsgjerning tilstræk- 
kelig Vægt, at Johannes virkelig existerede til Basilides” Tid, og 
at det lader sig eftervise, hvorledes de gnostiske Mestere og deres 
Disciple ivrigt grebe hans Bog.» Det er vanskeligt at forstaae, 
hvorledes denne Udtalelse lader sig forene med den følgende 
Efterviisning (a. Skr. S. 161—167), at alle Beretninger om 
Apostlen Johannes' Ophold i Lille-Asien og om hans høie 
Alderdom indtil Trajans Tid savne al historisk Hold. Derimod 
"er det vist, at med Indrømmelsen af, at det fjerde Evangelium 
existerede før 120 eft. Chr., er der givet et Punkt, hvorved en 
Kritik, der vil frakjende Apostelen Johannes al Andeel i dette 
Evangelium, allerede finder sin Gjendrivelse. Maaskee vil dette 
tydeligst kunne anskueliggjøres ved at tage Hensyn til, hvad 
der fra hiin Kritiks Standpunkt — inden det omtalte Basili- 
dianske Vidnesbyrd var draget frem for Lyset — er blevet gjort 
gjældende før det johanneiske Evangeliums Affattelse langt nede 
i det Zdet Aarh. eft. Chr. Hvorledes dette Evangelieskrift, som 
indtil denne Tid ikke skal have existeret, saa hurtigen udbredte 
sig og kunde finde Anerkjendelse som apostolisk Skrift i hele 
Christenheden, saa at vi omtrent 170 efter Chr. finde det i 
Brug i de forskjelligste Lande, i Syrien, Ægypten, Lille-Asien, 
Gallien, Italien, Africa saavel blandt Hæretikerne som blandt ka- 
tholske Christne, dertil skal Forklaringen netop være, at delte 
