de udvortes Vidnesbyrd lader sig godtgjøre, er, hvorledes 
man nødvendig maa antage en Sammenhæng mellem det fjerde 
kanoniske Evangelium og Apostlen Johannes, og hvorledes et 
Evangelium, som allerede fra de første Decennier af det det 
Aarhundrede regnedes blandt den christne Kirkes Hovedskrifter, 
maa afgive et vigtigt — hvad enten umiddelbart eller middel- 
bart — Bidrag til Kundskab om Jesu Liv og Lære. Men der- 
imod er det først ved en omhyggelig Analyse af Evangeliets 
eget Indhold og ved en alsidig Overveielse af dets Forhold til 
Synoptikerne og til Iste Johannes Brev, det Spørgsmaal maa 
afgjøres, om svayyéArov zate Ioavvnv er et authentisk Værk af 
Apostlen Johannes i den Forstand, at det er nedskrevet af 
Apostlen selv, eller om der her foreligger et Skrift, hvortil 
Johannes har givet Stoffet, men som ved en anden Haand?) 
har modtaget sin nuværende Form. Thi de Forsøg, som ere 
blevne gjorte (af Weisse, Schweizer o. A.) for at dele det 
fjerde Evangelium i de af Johannes og de af en Anden for- 
fattede Partier have paa Grund af dette Skrifts ejendommelige 
Beskaffenhed, der saavel ved sit hele Anlæg og Plan som ved 
sin Stiil fremfor noget andet bærer Præget af at være een For- 
fatters Værk, viist sig i samme Grad vilkaarlige som hinanden 
modsigende. 
gemeinsame Werk des Kreises, im welchem Johannes lebte, zu sein schien, 
und bald wurde dieses dahin ausgebildet, dass in gewisser Weise der 
ganze Apostolat an seiner Abfassung betheiligt sei. In diesen Vor- 
stellungen mag das Richtige liegen, dass die Abfassung nicht ausscblies- 
lich persånliche Sache des Apostels war. In welcher Gestalt der Stoff 
von ihm selbst ausging, låsst sich jetzt bloss noch vermuthen. Dahin 
aber, dass dabei eine solche Vermittlung stattfand, sprechen mehrere 
starke Grande.« Slg. Ewald Jahrbb. der bibl. Wissensch. II. S, 146 fr. 
XIII, S. 188 f. og samme Forfatters Geschichte der Ausgånge des Volkes 
Israels und des nachapostol. Zeitalters. Gott. 1859. S. 218. 
Fra en saadan kunde f. Ex. Betegnelsen: «den Discipel, som Jesus elskede», 
(Joh. XIli, 2. XIX, 26. XX, 2. XXI, 7. 20.) synes mere passende at hid- 
røre end fra Johannes selv. 
mør 
