104 
rømme, at det manglede Navn for den ene af de to Yderligheder.?) 
Aristoteles selv derimod gjør opmærksom påa det modsatte 
Phænomen, at Sproget ofte har flere Benævnelser for den samme 
Last, saaledes som ogsaa vi paa Dansk f. Ex. betegne over- 
dreven Spaårsommelighed med mange Navne, som Gjerrighed, 
Karrighed, Gnieragtighed, Suurfittighed. Aristoteles bruger netop 
dette samme Exempel.?”) «Det almindelige Navn for denne 
Last» siger han «er &vsAsvdspiu. Den viser sig i altfor stor 
Utilbøielighed til at give og altfor stor Lyst til at tage, men begge 
Retninger ere ikke lige fremherskende hos Alle eller paa samme 
Maade. Det Sidste see vi hos Rufferen, hos Aagerkarlen, hos 
Høkeren; alle beherskes de af. smudsig Vindesyge, æicygoxépdsre. 
For den første Retning, Utilbøielighed til at give de nødvendige 
Penge ud, haves forskjellige Navne.  Saadanne Folk kaldes 
cperdmlot, yAicygor, xziufpixec, xvurvorgiotev», hvortil vi endnu an- 
denstedsfra maae føje usxp0o2oyos. Han indlader sig ikke paa en 
nøiagtig Sondring imellem disse Synonymer. De kunde maaskee 
have Betydning for den daglige Tale med dens flygtige An- 
skuelser, men Begrebsudviklingen vare de uvedkommende. Theo- 
phrast gik mere i det Enkelte. Han benyttede disse Benævnel- 
ser paa forskjellige Afskygninger af Begrebet til at lade dette 
udfolde sig i sin hele Mangfoldighed, og med sin ejendommelige " 
psychologiske Styrke skildrer han de Personer, man pleiede at 
tillægge disse Navne, og hvordan enhver af dem pleiede at bære 
sig ad. Der er heri en rig Iagttagelse og et ikke ringe Lune, 
saa at man ikke med Urette har sammenlignet ham med Ko- 
moediedigterne, og gjort opmærksom paa, at Menander var en 
Elev og Ven af ham. Men han har ikke tillagt disse Synony- 
mer nogen Betydning for den systematiske Begrebsudvikling, 
og det Forsøg, Eugenius Petersen har gjort paa at henføre 
Theophrasts Charakteerskildringer til Grupper af modsatte Laster 
1) Stobæos' Eclog. Ethic. II, 7, p. 320 Heeren. 
?) Aristot, Ethic. Nicom. IV, 1, 38 fr. 
