111 
her ikke er et Hul, men en Feilskrift, Der har vel staaet 8780 
iv) siren Tic tøv JFsmuévwøv eller snarere, i større Overeens- 
stemmelse med det Foregaaende, &mrévær iv' &brn tuc. 
Char. 1 (S. 4, 22) zr90s Torg daverCouérvovg xai égaviLovteg 
øc ov mwlsi. Jeg har antaget en Lacun-+ efter éoævilovtæg. 
Madvig troer ikke der er noget Hul. . «Naar Nogen vil laane 
Penge eller kræve Bidrag af 6 &Qoøv, svarer han, at han in- 
gen Afsætning har (paa sine Producter, og derfor er uden 
Penge). » 
Prooemiet (S. 3, 3) ovdå mavoouer Favudiov, ti 749 
Onmote etc. pap kan næppe staae i et afhængigt Spørgsmaal, 
selv om dette Stykke er fra en meget senere Tid end Theophrast. 
Der skal vel staae: ti ga dnm0ts. 
— Char. 29 (S. 34, 11). «I zai grow ligger vistnok znpn0w. 
Vennen af Slethed seer i skikkelige Folk (xen06toi) kun Vand- 
bier (z7pgrec),r.. M. — Men hvad er det foregaaende yivstar? 
Kunde det gaae an at sætte &mi i Stedet: zai é&mi toic xo0n0Tt01G 
sbæsiv, æg émi xnynjowv, wg ovdsis or xEnGT0OS, xai omoiove 
mavtac &lvar? 
Char. 4 (S. 8, 10) har jeg beholdt Haandskrifternes Læse- 
maade zæzalécæg (i Pariserhaandskrifterne den lille Afvigelse 
zat 21éouc). Jeg havde tænkt mig, at den raae og plumpe Person, 
som her er Tale om (6 &y001x0c), satte sig hen og gantedes 
med Slavinden, der malede Kornet, og i sin plumpe Lyst, uden 
selv at lægge Mærke dertil, bjalp hende med at male til sig 
selv. og til hele Familien. Madvig mener ikke, at han kunde 
undlade at lægge Mærke dertil, og finder Dativen zoig &vdov 
40, zai aviø upassende. «Der er», siger M., «aabenbart Tale 
om, at han tilføjer sig oeconomisk Skade; Kornet, hvoraf han 
og de Alle skulde leve, spildes ved den slette Maling. Altsaa 
er enten xæt«iéoar at ødelægge ved Maling, male til Intet, 
som xzætavavugyd, xadrmotgopå 0. S. V., s. Madv. Græsk Syn- 
tax 2 236), hvilket dog strider mod Brugen af zøtæfsiv andre 
Steder, eller der maa staae zxætorécæc, skjøndt Ordet er sjel- 
