NÆR 
Bonnsdorff, der har fremstillet en Magnium, Mangan, 
og Zinkforbindelse (Pogg. 19. 316) uden dog nærmere at angive 
Sammensætning og Krystalform, mener, at disse tre Salte 
ikke alene ere indbyrdes isomorphe men tillige isomorphe med 
de tilsvarende Chlorforbindelser, der have Formlen Pi Cl. 
MeCl> + 6H20. Jeg har imidlertid ikke for noget af de tre 
Salte erholdt andre Hydrater, end det med 12 Atomer Vand, 
hvad enten jeg har ladet Saltene udkrystallisere ved langsom 
Afkjøling eller ved langsom Fordampning, saavel ved almindelig 
Temperatur som ved Anvendelse af svag Varme. 
Mangansaltet holder sig temmelig uforandret i Luften; i en 
Exsiccator henfalder det til et zinnoberødt Pulver, idet det mister 
Vand. 
0.9515 &-, inddampet med nogenlunde stærk Svovlsyre til Tør- 
hed og derpaa underkastet en Glødning, efterlod en Rest 
— 0.346 ”-, der altsåa bestod af Platin og svovlsurt Man=- 
ganforilte, Ved Behandling med Saltsyre og kogende Vand 
opløstes dette sidste. Den uopløste Plåtinrest vejede 
0.1935 &: — 20.33 pCt.: Ved et Uheld gik Filtratet tabt, 
saa at Manganet ikke blev bestemt direkte, men ved at 
trække Vægten af Platinet fra den samlede Vægt, faas 
MnS0; = 0.153 &, svarende til 5.85 pCt. Mangan. 
UEDVSE ophedet ETT OS EAD te O TOLERERE Vand 
"Resten, indtørret og smeltet med kulsurt Kali-Natron, gav 
en vandig Opløsning, der var farvet grøn af Mangansyre. 
Ved et Par Draaber Svovlsyrlingvand blev denne sønderdelt og 
Filtratet fra det derved udskilte Manganiltehydrat gav nu, 
fældet med salpeters. Sølvilte, 1.082 &- AgBr, som ved Be- 
handling med Chlor frembragte 0.830 &- AgCI, svarende 
ty 0 4627 brom Ob OE 
0.9155 &, ophedet til 120? indtil Vægten blev konstant, tabte 
OTIS: svarende st to CRM de D ad eretieee 
Atomer Vand svarer 22,8 pCt., tilbageholder altsaa Saltet 
ved denne Temperatur omtrent 12 Molekule, der først 
10" 
