— 31 — 



(loss «:riins i hafvot sammanralhi med nordgränsen för 

 Cadus viorrhua och i alhnänliot böra dragas mellan 

 65 och 68 N. Lat. — Don dorefter vidtagande 

 zonen vill jag nämna glacia/zonen^ dit jag räknar 

 Boothia Felix, Grönland, söder om Upernavik, till om- 

 kring 65», Jan Mayen och Beeren-Island. Norr om 

 74" N. Lat., fastän icke jemt följande latitudcirkeln, 

 anser jag don nordligaste eller polarzonen vidtaga, 

 dit jag hänför samma länder, hvilka Richardson till- 

 <lelar polarfloran. Såsom typiska för denna zon anser 

 jag Spitsbergen och de länder, som skiljas genom det 

 sund uti arktiska Amerika, hvilket fortsattes från Lan- 

 caster sund till Macclure-Strait. Afven torde Grönland 

 norr om Upernavik och Nova-Sembla böra räknas hit. 



Uti hafvet mellan Europa och Amerika karakte- 

 riseras den hyperbureiska zonens södra gräns temligen 

 tydligt af de stora fiskbankarne, der arter af Gadus 

 och Pleuronectes utgöra föremål för ett storartadt 

 iiske. Fiskbankarne vid New Foundland äro sedan 

 gammalt bekanta; på bankarne norr om Island 

 ansågos 1857 2 — 300 engelska och franska far- 

 tyg vara sysselsatta. Finmarken och Nordlanden 

 gifva sitt stora fiske från Lofoden till Ryska 

 Lappmarken, hvilket med fog kan sägas föda hela 

 befolkningen, dä dess öfriga näringsgrenar äro för 

 obetydliga att härvid kunna komma i beräkning. — 



