— so — 



Liltoral-riniiian |»a norra ocli östra Island är i}-!.'- 

 li^icii (len samma som Finmarkens och Grönlands, med 

 ntcslutande af åtskilliga syilligare arter. De öfriga 

 arter af Finmarkens fauna, som också förekomma pa. 

 8jiitsbergen, äro alla sådana, som tillhöra hade IJt- 



1'ouBES bestämde i sin uppsats wOn tlie Associ.ntions of 

 ^lollusca GU the Britisli Coasts (Ediiib. Academic Aiiniiid, 

 1S40) 5 vertikala hufvudregioner, livilka lian sedermera 

 fullstiiiidigare genomförde i den af lionom och Haklet ut» 

 gifiia History of Britisli Mollusca. De äro; 



1) Littoral-regionen, från vattenytan till hlg ebb (n. b. 

 invid stränderna; de djur, som eljest simma i ytan af liaf- 

 vet, hvaroni förut är nämdt, inräknas ej i den batymetri- 

 ska zon-uppstiillningen). 



2) Laminarie-regionen från låg ebb till 15 famnar. 



3) HornkoraIler!ias region från 15 till 50 famnar. 



4) Djupets korall-region från från 50 till 100 lauinar, 



5) Abyssal regionen. 



Särs, som ufven noggrant studerat denna ulbredning, be- 

 kräftar (i Nyt Magaz. for Naturvideiisk. VJl, p. 30 7, f. 

 Christiania 1853) i hufvudsaken Forbks' iakttagelser, men 

 anser ej Forbes' 2:dra region böra iitstriickas längre än till 

 10 famnar och uppställer mellan denna och homkornllernas 

 en ny, som ligger mellan 10 — 20 famnar. 



Enligt Sars (anf. st. VI, 12 J f.) vidtaga uti Norrige de 

 stora korallernas eller »sjötriiden?» region redan vid 100 

 famnars djup och 200 famnar djupare finnes iinnu ett kraf- 

 tigt (ijurlif. 



Före den fullstiindiga bearbetningen af det insamlade ma- 

 terialet är det naturligtvis för tidigt .'tt gifva bestiimda om- 

 dömen ora dessa förhållanden uti ishafvet, men i allmänlit-t 

 tyckas Forbkö' regioner lika bestiimda igenfinnas vid Jslanti 

 och Spitsbergen, som i sydligare länder. 



