— 43 — 



(Iclöo, som oni do tillhönle en och samma kontiiipnt. — 

 Al' (le vcxtätaiule djurni är reiirn ullullligast ; isbjör- 

 nen tyckes till och u\ci\ tilltaga mot polartrakterna. 

 Fjellräfven är kanske talrikast inom den medlersta zonen. 

 Bäst kan inan följa den arktiska iagelfaunans af- 

 tajj^ande mot norden om man iaktta<;er dess utbrednin;^ 

 inom Arktiska Amerika, som i liela sin utsträckning 

 företer temligen likartade förhallanden. Inom Asien 

 motsvara Bo^anida som gränsar in till skogsrt gionen, 

 och det norr derom liggande T ainnjr landet^) temligen 

 nära den mellan 67° och 73" utbredda delen af Ark- 

 tiska Amerika, hvars öfverensstämmelse i Hlgelarter 

 med Europa äfven tilltager mer och mer mot norden. 

 (Da t. ex. af Amerikas 63 och Europas 75 arter 

 SylvitB norr om 30" N. Lat. endast 4 förekomma i 

 begge verldsdelarne, äro af 9ö och 1 1 1 arter sim- 

 fåglar 77 gemensamnia). Utmed trädgränsen och der- 

 ifrän till 69" N. Lat. finnas i Amerika nära dubbelt 

 sa mänga arter, som mellan (9° och 73° och mer 

 än 3 gånger flera än vid Parry-öarne. Minskningen 

 uti arternas antal gäller i första rummet SparflTiglarne, 

 hvilka frän 20 uti den hy[)erboreiska reduceras till 

 4 uti glacial- och 2 i polar-zonen. De öfriga ord- 

 ningarne aftaga nästan jemnt med en tredjedel frjui 



*) MlDOENDOkrrs undersökningar öfver fnglarne i dessa länder, 

 på hvilka vi bvggu denna jemförelse, iiro miiist fullsliindigij 

 med afsecnde pä simfåglarne. 



