komma sanningen närmast om man drager den frän 

 New Foundland förbi norra Island till Finmarken ehuru 

 don då i öster kommer att gå ej obetydligt sydligare 

 än gränsen för drifisen, livilken väl egentligen borde 

 anses bestämma öfverjjån^en mellan dessa haf. 



Stilla Oceanen stängcs väl genom Berings-sundet 

 från det norr »ierom liggande polarhafvet, men både 

 klimat och fauna uti Beringshafvet och åtminstone 

 norra delen af dt't Okotska synas såsom naturen- 

 ligast fordra att man betraktar dessa såsom tillhörande 

 Ishafvet ocl» ej Stilla Oceanen. 



På de tre kontinenter, som ligga mellan dessa 

 haf och hvilkas norra kuster deraf sköljas, torde barr- 

 trädens norra gräns närmast motsvara den linea, som 

 betecknar ishafvets sydliga, enär begge temligen nära 

 följa isotermen 0° . 



Denna kalla zons vexter och djur förete i all- 

 mänhet ett fortgående aftagande uti formernas mång- 

 fald. Arterna bli allt färre ju närmare man nalkas 

 polen, men under det is och snö göra en stor del af 

 landet otillgänglig för vexter, finna deremot hafsdju- 

 ren rik föda, hvarföre de också här lefva uti en rike- 

 dom på individer, som väl kan täfla med sydliga län- 

 ders. Oceaniska fosforescerande djur finnas i den 

 mängd uti vattenytan att man under segling om natten 

 kan iakttaga en tydlig ljusstrimma uti fartygets mörka 

 kölvatten och ScoRESBY har seglat långa sträckor uti 



